Провадження № 6/761/49/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря Вольда М.А.

та представників учасників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м.Києва заяву представника Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України від 15 березня 2017 року у справі АС №428u/2016 за позовом Thyssenkrupp Materials Trading EMEA GmbH про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року представник в інтересах ПАТ «Енергомашспецсталь» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України від 09 лютого 2017 року у справі АС №428u/2016.

Під час розгляду справи в лютому 2018 року за клопотанням представника заявника судом протокольною ухвалою від 02.02.2018 року було долучено до матеріалів справи заяву про зміну підстав із виправленою датою винесеного рішення, а саме просив суд скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України від 15.03.2017 року у справі АС №428u/2016.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України (надалі по тексту - МКАС при ТПП України) від 15.03.2017 року у справі АС №428u/2016 було стягнуто на користь Thyssenkrupp Materials Trading EMEA GmbH (надалі по тексту - стягувач) з ПАТ «Енергомашспецсталь» (надалі по тексту - боржник) заборгованість в сумі - 414 959,20 доларів США та 602 864,56 ЄВРО. Сторона заявника посилається як на підставу для скасування вказаного рішення на те, що за п.17.1 Контракту від 07.11.2008 року за №15/1814 передбачено арбітражне застереження, що передбачає розгляд спорів між сторонами Міжнародним Комерційним арбітражним судом при Торгівельно-Промисловій палаті України згідно його Регламенту. Посилається на те, що вказане положення Контракту не відповідає законодавству України, а саме ЗУ «Про Міжнародний комерційний арбітраж» щодо його змісту, а тому є недійсним за законодавством України, якому сторони це арбітражне застереження підпорядкували, оскільки сторони не домовились про істотні умови, що необхідні для дійсності арбітражної угоди. Також, як на підставу для задоволення заяви вказує на те, що заявника не було повідомлено про призначення арбітражної справи до розгляду, що унеможливило подання ним своїх пояснень по суті, і порушило конституційні права заявника на безпосередню участь у судовому засіданні, що суперечить публічному порядку в Україні. Також, вказує на п.18.1 Контракту, а саме на те, що строк його дії визначено до 01.02.2011 року, а відтак поставка продукції у 2013 і 2014 роках відбулась поза межами дії контракту, а тому арбітражне застереження не могло бути застосоване при розгляді справи. Вказує на відсутність повноважень у МКАС при ТПП України при розгляді вказаної справи 15.03.2017 року. За викладених підстав заявник просив клопотання задовольнити та скасувати рішення МКАС при ТПП України від 15.03.2017 року у справі АС №428u/2016, як таке що ухвалено без належного повідомлення позивача, в порушення публічного порядку України та у відсутність юрисдикції на його розгляд.

Представник заявника у вказане судове засіданні не з»явився, але 02.02.2018 року при розгляді справи по суті просив заяву задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник стягувача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, підтримавши свої письмові заперечення, де вказав на відсутність підстав для скасування арбітражного застереження, оскільки у п.17 погодженого між сторонами Контракту визначено МКАС при ТПП як повноважний суд для розгляду вказаної справи. Вказане підтверджене як ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж», так і Регламентом МКАС при ТПП України. Формування складу МКАС при ТПП відбулось у відповідності до арбітражної угоди та Регламенту МКАС при ТПП України, а спір вирішено на підставі матеріального права України, на англійській мові та за місцем знаходження МКАС при ТПП. Арбітражна угода підписана сторонами, а тому є дійсною, а боржник був повідомлений про розгляд справи належним чином. Порушень публічного порядку при вирішені судом справи не було. Відповідних нормативних актів, що вказували б на недійсність Укладеного між сторонами Контракту боржником не наведено, а прийняття боржником як замовником товару за цим Контрактом у 2012-2014 роках підтверджує його правомірність та Доповнень до нього. Чинні на сьогодні підстави для оскарження рішення міжнародного комерційного арбітражу виключають можливість його скасування з наведених заявником обставин.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

За умовами ч.2 ст.23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Згідно ст..58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони скасовують або пом»якшують відповідальність особи.

Відтак, зважаючи на призначення судового розгляду у цій справі ухвалою суду від 03.11.2017 року в Шевченківському районному суді м.Києва в межах визначеної ст..ст.389-7, 389-8 ЦПК України компетенції, саме вказаний суд першої інстанції в даному випадку вправі вирішувати її по суті.

При цьому, за умовами п.9 Перехідних Положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, при визначенні порядку розгляду заяв вказаної категорії слід застосовувати вимоги чинного ЦПК України, за умовами ч.ч.1,2 ст.457 якого визначено, що справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю сторони заявника, оскільки наведені ним підстави для відкладення не є поважними, а по суті заяви його представником пояснення надавались раніше.

Дослідивши письмові докази, пояснення та заперечення представників сторін та матеріали у справі АС №428u/2016 згідно рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини.

За умовами ч.1, ч.2 ст.458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в п. 2 ст. 6, лише у разі, якщо: сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у ст.7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону. Арбітражне рішення також підлягає скасуванню, якщо компетентний суд визнає, що: об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Судом встановлено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України (надалі по тексту - МКАС при ТПП України) від 15.03.2017 року у справі АС №428u/2016 було стягнуто на користь Thyssenkrupp Materials Trading EMEA GmbH (надалі по тексту - стягувач) з ПАТ «Енергомашспецсталь» (надалі по тексту - боржник) заборгованість в сумі - 414 959,20 доларів США та 602 864,56 ЄВРО за договором купівлі-продажу від 11.01.2010 року за №15/62 із урахуванням процентів за користування коштами та витрат по сплаті арбітражного збору.

Рішення судді в арбітражному спорі є остаточним та набуло законної сили з дати його винесення - 15.03.2017 року, що передбачено ст.32 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Розглядаючи справу в межах вимог представника заявника, судом встановлено, що про дату і час розгляду справи по суті МКАС при ТПП України належним чином повідомив сторону заявника ПАТ «Енергомашспецсталь» , про що зазначено у вказаному судовому рішенні, та сам факт обізнаності боржника про дату проведення засідання та необхідності участі у ньому вбачається з направлених йому та отриманих його представником ОСОБА_5 протягом листопада 2016-березня 2017 років за місцем знаходження в м.Краматорськ Донецької області документів у відповідності до вимог ч.1 ст.3 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж», ч.4, ч.5 ст.15 Регламенту МКАС при ТПП.

Вказані обставини спростовують доводи представника заявника про його неналежне повідомлення, а відтак такі підстави для скасування оскаржуваного рішення в цьому судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, що вказує на дотримання МКАС при ТПП України вимог п.2 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Щодо доводів сторони заявника про відсутність компетенції МКАС при ТПП України на розгляд вказаної справи слід зазначити наступне.

Як встановлено судовому засіданні, вищевказаний Контракт був підписаний сторонами, що не оспорюється у заяві про скасування.

При цьому, відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» якщо сторони в арбітражній угоді чи в арбітражному застереженні домовились про передачу спору в арбітраж, при розгляді заяви про відсутність у третейського суду компетенції необхідно виходити з узгодженого волевиявлення сторін. За наявності спору щодо того, хто повинен проводити арбітраж, це питання перш за все має бути предметом уточнення, узгодження і врегулювання самих сторін, адже лише вони мають повноваження визначити, який саме орган здійснюватиме арбітраж. Тільки якщо сторонами була письмово виявлена в угоді або арбітражному застереженні узгоджена воля з цього питання, суд може вважати, що арбітраж має компетенцію.

Так, правовою підставою для розгляду вказаної справи в МКАС при ТП України була арбітражне застереження зазначене в п.17.1 Контракту від 11.01.2010 року, якою визначено, що усі спори, які виникають з або у зв»язку із цим Контрактом, включаючи будь-які питання, яке стосується його укладення, дійсності, припинення будуть передаватись на розгляд і кінцеве вирішення МКАС при ТПП України у відповідності до його Регламенту. При цьому, як вимогами ч.1 ст.7, ст..2 ЗУ «Про міжнародний комерційний арбітраж», так і ч.1 ст.1 Регламенту МКАС при ТПП України визначені повноваження вказаного суду на розгляд справ у спорах, що виникають з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторгівельних та інших видів міжнародних економічних зв»язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном. Вказане свідчить про існування усіх повноважень МКАС при ТПП України на розгляд вказаної справ із урахуванням складу учасників та предмету спору.

Відтак, рішення МКАС при ТПП України від 15.03.2017 року прийнято у спорі, що передбачене третейською угодою, а саме у відповідності п.17.1, п.17.2 Контракту у відповідності до матеріального права України, із визначенням арбітру, у м.Києві та на англійській мові. Вказане свідчить про відповідність арбітражного застереження законодавству України та виключає можливість скасування винесеного рішення у відповідності до п.п.1,2 ч.2 ст.458 ЦПК України.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, заявник також посилається лише на те, що рішення МКАС при ТПП України було винесено про стягнення коштів за поставку товару у відповідності до Контракту, строк дії якого на час такої поставки закінчився.

Між тим, як встановлено зі змісту вказаного судового рішення від 15.03.2017 року та умов Контракту, то строк його дії було продовжено до 31.12.2012 року, до 31.01.2013 року, до 31.01.2014 року та виконання його умов стягувачем було постановлено товар, а заявником було такий товар прийнято.

Крім того, за умовами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно приписів ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, заявник не вказує на відповідний закон, яким встановлено недійсність контракту або є арбітражної угоди, що міститься у Контракті, та не надає жодного судового рішення, яким вони визнані недійсними чи нікчемними. Вказані обставини ним також не були вказані при розгляді по суті самої справи в МКАС при ТПП України, а приймаючи товар після закінчення дії Контракту, його представниками було підтверджено його правомірність та доповнень до нього.

Інші доводи заявника не обґрунтовують можливість задоволення заяви, оскільки зазначені у них підстави для скасування вказаного рішення МКАС при ТПП не є такими, з якими вимоги ч.1, ч.2 ст.458 ЦПК України пов»язують скасування рішення третейського суду. Суд не вправі скасовувати рішення з інших, не передбачених цією нормою підстав.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Таким чином, МКАС при ТПП України, вирішуючи спір, надав оцінку доказам, які були надані сторонами, керуючись матеріальним правом України, за своїм внутрішнім переконанням, що не суперечить арбітражному застереженню, викладеному в Контракті.

Суд вважає, що при розгляді справи, МКАС при ТПП України керувався діючим законодавством України, зокрема Законом «Про Міжнародний комерційний арбітраж», регламентом МКАС і при цьому не було порушено закону.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для задоволення клопотання, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а інших підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України, передбачених ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», у судовому засіданні не встановлено та заявником не наведено, тому суд прийшов до висновку, що заява представника ПАТ «Енергомашспецсталь» від 05.09.2017 року із урахуванням заяви про зміну підстав від 02.02.2018 року про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України від 15 березня 2017 року у справі АС №428u/2016 за позовом Thyssenkrupp Materials Trading EMEA GmbH про стягнення коштів задоволенню не підлягає та вказане рішення слід без змін.

Враховуючи викладене на підставі ст.ст. 6, 7, 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та керуючись ст.ст. 13, 83, 258, 259, 456-458 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» 05.09.2017 року із урахуванням заяви про зміну підстав від 02.02.2018 року про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій Палаті України від 15 березня 2017 року у справі АС №428u/2016 за позовом Thyssenkrupp Materials Trading EMEA GmbH про стягнення коштів та залишити вказане рішення без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст судового рішення складено 20.08.2018 року.