ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/717/18
Провадження № 22-ц/4820/324/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.,

секретарі судового засідання Кошельник В.М.

ОСОБА_4

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката ОСОБА_5, представника позивача-відповідача адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року (суддя Логінова С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розірвання договору найму нежитлового приміщення,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_8, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 1 жовтня 2015 року між сторонами укладено договір найму нежилого приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 92,2 кв.м, що перебуває у приватній власності позивача, по 1 липня 2016 року, та підписано акт приймання-передачі цього приміщення.

Після закінчення цього терміну ОСОБА_7 продовжувала користуватись цим приміщенням.

3 січня 2017 року в приміщенні по АДРЕСА_1, яке винаймала відповідач, виникла пожежа, внаслідок якої приміщення знищено і його подальше використання без проведення ремонтних робіт неможливе.

Відповідач не дотрималась умов договору в частині страхування приміщення і відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати збитки, завдані пожежею, або приводити приміщення до первісного стану.

Внаслідок руйнування приміщення пожежею, позивач не зміг його використовувати за прямим призначенням і не зміг здати в оренду внаслідок чого втрачав прибутки. ОСОБА_7 з січня 2017 року не сплачувала позивачу орендну плату за приміщення.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_8 зазначив, що 1 липня 2016 року акт здачі-приймання приміщення не підписувався, предмет оренди не повернутий. Згідно висновку експерта вартість відновлювальних робіт після пошкодження пожежею приміщення бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1 становить 155 413 грн.

Тому позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_7 матеріальну шкоду, завдану внаслідок пожежі, в розмірі 155 413 грн., та упущену вигоду (не отримані доходи) у розмірі 57 000 грн.

У березні 2018 року ОСОБА_7 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_8, просила розірвати з 4 січня 2017 року договір найму нежитлового приміщення, який укладений 1 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позову зазначила, що після закінчення визначеного договором строку вона як наймач по договору продовжувала користуватись майном, без заперечень на те наймодавця. Договірні відносини між ними припинились 3 січня 2017 року. Оскільки приміщення внаслідок пожежі було пошкоджено, ОСОБА_7 була позбавлена можливості здійснювати у ньому свою господарську діяльність.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2018 року обидва позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 212413 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розірвання договору найму відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 судовий збір у дохід держави у сумі 2214,13 грн.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.

Вважає, що вказане рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Посилається на те, що при постановленні рішення місцевим судом не обґрунтовано, чому саме ОСОБА_7 має нести цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди, яка виникла внаслідок пожежі у належному ОСОБА_8 нежитловому приміщенні. При цьому у рішенні суд не навів оцінки ні поясненням сторін, ні жодним із досліджених у судовому засіданні доказів, якими сторони обґрунтовували свої позиції як щодо первісного, так і зустрічного позовів.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин місцевий суд не врахував висновки, викладені в постанові ВС від 7 березня 2018 року по цивільній справі №711/2292/16-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_8 визнав той факт, що після 1 липня 2016 року ОСОБА_7 продовжувала користуватись спірним приміщенням та сплачувати йому орендну плату по грудень 2016 року включно. Орендну плату ОСОБА_7 перестала сплачувати з січня 2017 року через знищення об'єкту оренди внаслідок пожежі. Оскільки ці факти та обставини ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_8 під час розгляду справи не оспорювали, то місцевий суд неправомірно послався на ст. 772 ЦК України, ствердивши у такий спосіб, що ризик випадкового знищення майна - предмету оренди має нести саме ОСОБА_7

За доводами апеляційної скарги мотиви у рішенні суду суперечать один одному. Суд стверджує про переукладення договору оренди та правомірного використання орендованого ОСОБА_7 приміщення в силу приписів ст. 764 ЦК України. Водночас, застосувавши для вирішення спору ст. 772 ЦК України суд ствердив про відсутність вини ОСОБА_7 у заподіянні шкоди ОСОБА_8, визнавши цим самим, що приміщення було знищене пожежею випадково. Причини виникнення пожежі та винні особи досудовим розслідуванням не встановлені, через що позов ОСОБА_8 про стягнення завданих йому пожежею збитків задоволенню не підлягає, оскільки в діях ОСОБА_7 не встановлено складу цивільного правопорушення. Шкода завдана пожежею, а не невиконанням орендарем умов договору про страхування об'єкту оренди. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У договорі оренди відсутня домовленість того, що ризик випадкового пошкодження предмету оренди покладений на ОСОБА_7

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 784 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. п. 8, 9. ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 772 Цивільного кодексу України наймач, який затримав повернення наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, згідно ч.1ст.1166 ЦК України відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з'ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_7 про розірвання договору найму є безпідставними.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_8, суд виходив з того, що ОСОБА_7 недотримано вимог договору, щодо страхування майна від пожежі, тому на користь ОСОБА_8 стягнув 57000 грн. - оплати оренди приміщення бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1 за період - січень - березень 2017 року та 155 413 грн на відновлювальні роботи після пошкодження пожежею приміщення бару "ІНФОРМАЦІЯ_1".

З зазначеним висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у приватній власності ОСОБА_8 перебуває приміщення магазину продовольчих товарів загальною площею 92,9 м. кв у будинку 71 по вул. Соборній в м. Хмельницькому, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №15955275 (а. с. 6).

1 жовтня 2015 року сторони уклали договір найму нежилого приміщення з до 1 липня 2016 року, підписано акт приймання-передачі нежилого приміщення (а. с. 9-12).

Після закінчення терміну, обумовленого в договорі, ОСОБА_7 продовжувала користуватись нежилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

3 січня 2017 року в приміщенні по АДРЕСА_1, яке винаймала ОСОБА_7, виникла пожежа, внаслідок якої приміщення знищено і його подальше використання без проведення ремонтних робіт було неможливим.

Сторони в судовому засіданні погодились, що вина ОСОБА_7 у виникненні пожежі та її наслідків відсутня.

Матеріали справи не містять доказів неправомірної поведінки ОСОБА_7, наявності причинного зв'язку між її пповедінкою та заподіяними збитками.

Наявні в матеріалах справи висновки експертів не містять доказів неправомірної поведінки ОСОБА_7, наявності причинного зв'язку між її поведінкою та заподіяними збитками.

Посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанції, на п. 9.1. 9.3 договору найму, з яких вбачається, що після закінчення строку дії або після припинення цього договору наймач зобов'язана передати наймодавцю приміщення за актом здачі-приймання не пізніше останнього дня дії цього договору, приміщення вважається фактично переданим наймодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання, не може слугувати підставою для підтвердження вини ОСОБА_7 у заподіяні шкоди, яку просить відшкодувати ОСОБА_8

Не може бути стягнуто з ОСОБА_7 57000 грн. за користування з січня 2017 року приміщенням ОСОБА_8, оскільки в зазначеному приміщені 3 січня 2017 року сталась пожежа і його використання за призначенням неможливе з цієї дати не з вини ОСОБА_7

Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції, якщо встановить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, тому його рішення в частині задоволення позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди та стягнення з ОСОБА_7 судового збору слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати в розмірі 2214 грн. 13 коп. Оскільки Хмельницький апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову, слід скасувати рішення в частині стягнення судових витрат. За подачу апеляційної скарги на рішення суду ОСОБА_7 сплатила 3321 грн. 20 коп. ОСОБА_8 є інвалідом другої групи і відповідно до п. 9 ст. 5 Закону Країни «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати ОСОБА_7 на суму 3321 грн.20 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному КМ України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

О.І. Ярмолюк