Провадження № 4-с/344/105/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 201 8 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», зацікавлена особа головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, на дії Головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернулася з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на те, що 21.09.2015 року Івано-Франківським міським судом було видано судовий наказ № 344/12945/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Єдиний розрахунковий центр» заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1559,21грн. та 121,80грн. судового збору. Зазначений судовий наказ був предявлений до виконання, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження. Однак станом на 11.07.2018 року стягувач не отримував від Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області постанов та інших документів виконавчого провадження стосовно боржника, проте порядок та строк надсилання постанов та інших документів виконавчого провадження передбачені у ЗУ «Про виконавче провадження».

10.07.2018 року КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» було отримано поштою постанову від 31.05.2018 року про повернення вищевказаного судового наказу стягувачу у звязку із відсутністю майна боржника на яке можна б було звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

З даною постановою скаржник не погоджується та вважає дії головного державного виконавця Раковецького М.С. незаконними, оскільки відсутні дані про те, що виконавець скористався усіма правами в ході виконання вищевказаного судового наказу відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі наведеного просила суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 від 31.05.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачеві по судовому наказу у справі № 344/12945/15-ц від 21.09.2015 року, виконавчий документ повернути до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області для подальшого виконання.

В судове засідання представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» не зявилася, подала заяву, в якій скаргу підтримала, просила таку задовольнити та розглянути таку за її відсутності.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Судом встановлено, що 21.09.2015 року Івано-Франківським міським судом було видано судовий наказ по справі №344/12945/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 в користь Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1559,21грн. та 121,80грн. судового збору (а.с.6).

Вказаний судовий наказ було пред'явлено до виконання у Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження).

31.05.2018 року на адресу стягувача було направлено постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 від 31.05.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у результаті вжитих виконавчих дій і заходів за боржником відсутнє майно, кошти на які можливо звернути стягнення (а.с.4,5).

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державний виконавець в судове засідання двічі не з'явився, на підтвердження всіх вжитих заходів щодо примусового виконання судового наказу №344/12945/15-ц, документів не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає подана скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 18, 37 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 ЦПК України, керуючись ст. ст. 260, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», зацікавлена особа головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1, на дії Головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 від 31.05.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачеві по судовому наказу у справі № 344/12945/15-ц від 21.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1559,21грн. та 121,80грн. судового збору.

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.А. Татарінова