Ухвала

Іменем України

31 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 686/5456/15-ц

провадження № 61-43235ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення компенсації за невикористану відпустку і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що його 24 травня 2002 року прийнято на роботу до Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на посаду консультанта валютного відділу. Під час роботи у ПАТ КБ «ПриватБанк» він неодноразово переводився на інші посади. 22 грудня 2014 року його звільнено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України. Разом з тим, при звільненні йому не виплачено усі суми, що належать від підприємства, зокрема не виплачено компенсації невикористаних щорічних відпусток. Зазначав, що він має статус інваліда та відповідно до законодавства йому передбачено надання відпустки більшої тривалості, ніж 24 календарні дні. Внаслідок зазначених дій відповідача він зазнав матеріальних втрат та моральних страждань.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі

4 882,89 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 38 573,34 грн та відшкодувати моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь

ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 4 882,89 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі

38 573,34 грн та у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при звільненні

ОСОБА_4 не виплачено компенсацію за 21 день невикористаної щорічної відпустки, на яку позивач мав право у зв'язку з інвалідністю. Обставини збільшеної тривалості відпустки ОСОБА_4 визнані відповідачем, підтверджуються пенсійним посвідченням позивача та службовою запискою. За таких обставин, позов у частині виплати компенсації невикористаної щорічної відпустки є обґрунтованим. Неналежний розрахунок при звільненні є підставою відповідальності роботодавця за статтею 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період із 23 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року. Розмір завданої у зв'язку з наведеним моральної шкоди становить 1 000,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 липня 2015 року змінено. Абзац другий резолютивної частини рішення викладено в новій редакції: «Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4 749,11 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 28 162,20 грн та моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 07 червня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 липня 2015 року змінено. Абзац другий резолютивної частини рішення викладено в новій редакції: «Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за невикористані ним дні щорічних відпусток у сумі 1809,18 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі

28 162,20 грн та 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.» В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що загальна кількість днів щорічних відпусток, на використання яких мав право ОСОБА_4 з урахуванням наявності в нього третьої групи інвалідності, за весь період роботи в ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 330 днів, ОСОБА_4 використано 284 дні відпустки, не використано 46 днів, а компенсацію за невикористану відпустку виплачено лише за 38 днів. Отже, при звільненні ОСОБА_4 відповідач не виплатив грошову компенсацію за вісім днів невикористаної ним щорічної відпустки в розмірі 1 809,18 грн

(82 544,06 грн : 365 х 8).Відповідачу достеменно було відомо про наявність у позивача третьої групи інвалідності, оскільки сам позивач повідомляв банк про наявність інвалідності, а добровільною виплатою компенсації за невикористану частину відпустки відповідач фактично визнав, що тривалість відпустки ОСОБА_4 встановлювалась з врахуванням наявності в нього третьої групи інвалідності. Крім того, відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата за останні два календарних місяці перед звільненням становить 276,10 грн, виходячи з заробітної плати за жовтень 2014 року в розмірі 6 265,45 грн та листопад 2014 року в сумі 5 606,91 грн. Таким чином, з урахуванням порушення законних прав позивача внаслідок невиплати належних йому грошових коштів при звільненні, моральних страждань, і додаткових зусиль для організації свого життя, розміру невиплаченої грошової компенсації за частину невикористаної відпустки суд першої інстанції правомірно визначив розмір моральної шкоди, який становить 1 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 07 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час повторного перегляду справи, постановою апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2015 року залишено без змін.

При стягненні 4 882,89 грн грошової компенсації за невикористані відпустки зараховано до вказаної суми 2 499,64 грн, які відповідач нарахував

ОСОБА_4 після ухвалення судом рішення (з останньої суми неправомірно утримано 89,99 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; на рахунок ОСОБА_4 перераховано 1 997,21 грн).

Залишаючи без змін рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2015 року, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що на суму компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, нараховану особі після звільнення її з роботи, єдиний внесок не нараховується.

22 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня

2015 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком;або правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з висновком Верховного Суду, за яким було скасовано попереднє судове рішення апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» та залишення без змін рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

07 липня 2015 року.

При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що на суму компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, нараховану особі після звільнення її з роботи, єдиний внесок не нараховується, що також відповідає висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. При цьому судом апеляційної інстанції враховано висновок Верховного Суду щодо питання правильного застосування норми права.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2015 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення компенсації за невикористану відпустку і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська