ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Харків

Справа № 622/821/17

Провадження № 22-ц/818/1329/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: ОСОБА_2,

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 08 червня 2018 року, ухвалене суддею Кочнєвим О.В.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та змінити прізвище батька в свідоцтві про її народження на «ОСОБА_1», а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Позов мотивований тим, що з 22 лютого 2007 року по 15 лютого 2016 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням суду та від якого у них народилася донька ОСОБА_4 Вказує, що відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться станом здоров`я доньки, не телефонує їй, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки, яке відповідач не виконує. Питання щодо відповідача розглядалося на комісії з захисту прав дитини та було ухвалено відповідний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Третя особа Нововодолазька райдержадміністрація Харківської області як орган опіки та піклування позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримала, посилаючись на ухилення батька дитини ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 08 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги позову, враховуючи позицію позивача та відсутність безпосередності допиту дитини та позицію відповідача не підлягають задоволенню та повинні бути відхилені разом із встановленням не відповідності висновку органу опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації від 26.07.2017 року вимогам закону щодо підстав його складання. Зазначено, що заборгованості по сплаті аліментів у батька дитини немає, а позбавлення батьківських прав це винятковий захід до батьків, який використовується державою саме з метою захисту її прав, а в чому полягає захист прав дитини в цій справі, враховуючи позицію позивача судом так і не було встановлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі та вирішити питання про судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на ті ж обставини, що і у позові, а також зазначає, що була позбавлена можливості виконати ухвалу суду щодо обов'язкової явки дитини до суду в зв'язку з категоричною відмовою дитини бачитись з батьком та надавати пояснення у суді, після розмов щодо цього донька була збентеженою та нервувала. Вказує, що крім обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини на відповідача покладено обов'язок щодо виховання та розвитку дитини відповідно до ст..150 СК України. Також вважає, що факт перешкоджання нею у спілкуванні дитини з батьком не доведено.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа Нововодолазька райдержадміністрація Харківської області як орган опіки та піклування вимоги апеляційної скарги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.10.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6), шлюб між якими розірвано згідно рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 лютого 2016 року (а.с.7).

Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 11 січня 2018 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, прізвище позивача ОСОБА_1 змінено на «ОСОБА_1» (а.с.29).

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 16.02.2016 року по справі №631/39/15-ц з відповідача та користь позивача на утримання спільної дитини сторін по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів та заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, вирішено питання судових витрат (а.с.8).

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що станом на день постановлення судового рішення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини відповідач не має, оскільки кошти перераховує позивачу регулярно у розмірі в середньому 1500,00 грн. на місяць з власної ініціативи, що підтверджують квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.48-60).

Висновком органу опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 26.07.2017 року за вих. №02-30/1849 було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі ч.2 п.1ст.164 Сімейного кодексу України, тобто ухилення від виконання своїх батьківських обов"язків (а.с.9).

Відповідно до вимог ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини і інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.

Доводи позивача про те, що висновком органу опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 26 липня 2017 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки він має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Не може й свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню доньки факт стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, оскільки це є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Між тим, судом також встановлена відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 на час розгляду справи.

При цьому, слід зазначити, що до ОСОБА_2 раніше не застосовувалися попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Пояснення позивача в суді апеляційної інстанції, що на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки ці обставини виникли після його ухвалення.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 08 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 14 грудня 2018 року