Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 700/474/15-ц

провадження № 61-10699св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Відродження», ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техносоюз-Д»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року у складі судді Пічкур С. Д. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Корнієнко Н. В., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Відродження» (далі - СГОК «Відродження»), ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносоюз-Д» (далі - ТОВ «Техносоюз-Д») про переведення прав покупця за договорами купівлі-продажу майнового паю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником частки майнового паю Колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» (далі - КСГП «Перемога») в розмірі 1 628 грн, що становить 0,130 % від загального розміру паю, відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого Погибляцькою сільською радою Лисянського району Черкаської області, від 26 вересня 2002 року. 07 травня 2003 року загальними зборами співвласників майнових паїв КСГП «Перемога» уповноваженою особою співвласників обрано ОСОБА_2 11 травня 2014 року СГОК «Відродження» уклав договори купівлі-продажу майнового паю із співвласниками майнових паїв, що було вчинено з порушенням його переважного права на придбання майнового паю, так як його не було письмово повідомлено зі сторони інших співвласників про продаж своїх майнових паїв іншій особі, яка не є співвласником. В подальшому, використовуючи своє право власника майнових паї, СГОК «Відродження», отримавши в натурі неправомірно виділене йому загальними зборами співвласників нерухоме майно, оформив своє право власності на це майно. Ні він, ні інші співвласники, що уклали договори купівлі-продажу з відповідачем, до моменту укладення вказаних договорів, не отримували майно в натурі та не передавали його як внесок до статутного фонду правонаступника. Власники майнових сертифікатів володіли майном КСГП «Перемога» на праві спільної часткової власності. Він не отримав жодних повідомлень від інших співвласників про бажання продати свій майновий пай особі, яка не є співвласником. Оскільки на момент пред'явлення даного позову права покупця за договорами купівлі-продажу майнового паю СГОК «Відродження» були повністю реалізовані, а саме було оформлено право власності на нерухоме майно, що було ним отримано в результаті виділу в натурі частки відповідача з майнового паю колишнього КСГП «Перемога», то для відновлення та захисту порушених його прав за ним слід визнати право власності на нерухоме майно, яке загальними зборами співвласників було виділено в натурі СГОК «Відродження».

Відповідно до даних, отриманих від нотаріуса Київського міського нотаріального округу, спірне нерухоме майно СГОК «Відродження» було продане ТОВ «Техносоюз-Д» на підставі договорів купівлі продажу, при укладенні яких не було дотримано вимоги частини 1 статті 203 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), їх укладення відбулося внаслідок порушення частини 5 статті 124 Конституції України, а тому відповідно до статті 215 ЦК України такі договори купівлі-продажу повинні бути визнані судом недійсними з моменту укладення. Крім того, на момент укладення вказаних договорів набула чинності ухвала Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10 жовтня 2014 року про накладення арешту на спірне майно.

Враховуючи викладене, просив:

перевести на нього права покупця за договорами купівлі-продажу майнового паю, що були укладені СГОК «Відродження» з такими особами:

ОСОБА_3, майновий сертифікат НОМЕР_2

ОСОБА_4, майнові сертифікати НОМЕР_3

ОСОБА_5, майнові сертифікати НОМЕР_4

ОСОБА_6, майновий сертифікат НОМЕР_5

ОСОБА_7, майновий сертифікат НОМЕР_6

ОСОБА_8, майновий сертифікат НОМЕР_7

ОСОБА_9, майновий сертифікат № НОМЕР_8;

ОСОБА_10, майновий сертифікат № НОМЕР_9;

ОСОБА_11, майновий сертифікат НОМЕР_10

ОСОБА_12, майновий сертифікат НОМЕР_10

ОСОБА_13, майновий сертифікат НОМЕР_11

ОСОБА_14, майновий сертифікат НОМЕР_12

ОСОБА_15, майновий сертифікат НОМЕР_13

ОСОБА_16, майновий сертифікат НОМЕР_14;

ОСОБА_17, майновий сертифікат НОМЕР_15

ОСОБА_18, майновий сертифікат НОМЕР_16

ОСОБА_19 (ОСОБА_70.), майновий сертифікат НОМЕР_17

ОСОБА_21, майновий сертифікат НОМЕР_18

ОСОБА_22. майнові сертифікати НОМЕР_19

ОСОБА_23, майновий сертифікат НОМЕР_20;

ОСОБА_24, майновий сертифікат НОМЕР_21

ОСОБА_25, майновий сертифікат НОМЕР_22

ОСОБА_26. майновий сертифікат НОМЕР_23

ОСОБА_27, майновий сертифікат НОМЕР_24

ОСОБА_28, майновий сертифікат НОМЕР_25

ОСОБА_29, майновий сертифікат НОМЕР_26

ОСОБА_30, майновий сертифікат НОМЕР_27;

ОСОБА_31, майновий сертифікат НОМЕР_28

ОСОБА_32, майновий сертифікат НОМЕР_29

ОСОБА_34, майновий сертифікат НОМЕР_30

ОСОБА_35, майновий сертифікат НОМЕР_31

ОСОБА_36, майновий сертифікат НОМЕР_32

ОСОБА_37, майновий сертифікат НОМЕР_33

ОСОБА_38, майнові сертифікати НОМЕР_34

ОСОБА_37, майновий сертифікат НОМЕР_35

ОСОБА_39, майновий сертифікат НОМЕР_36

ОСОБА_17, майновий сертифікат НОМЕР_37

ОСОБА_40, майновий сертифікат НОМЕР_38

ОСОБА_41, майновий сертифікат НОМЕР_39

ОСОБА_43. майновий сертифікат НОМЕР_40

ОСОБА_2, майновий сертифікат НОМЕР_41

ОСОБА_44, майновий сертифікат НОМЕР_42

ОСОБА_45, майновий сертифікат НОМЕР_43;

ОСОБА_46, майновий сертифікат НОМЕР_44

ОСОБА_47, майновий сертифікат НОМЕР_45

ОСОБА_48, майновий сертифікат НОМЕР_46

ОСОБА_49, майновий сертифікат НОМЕР_47

ОСОБА_50, майновий сертифікат НОМЕР_48;

ОСОБА_51, майновий сертифікат НОМЕР_49

ОСОБА_52, майновий сертифікат НОМЕР_50

ОСОБА_53, майновий сертифікат НОМЕР_51

ОСОБА_50, майновий сертифікат НОМЕР_52

ОСОБА_54, майновий сертифікат НОМЕР_53

ОСОБА_55, майновий сертифікат НОМЕР_54

ОСОБА_56 (ОСОБА_71.), майновий сертифікат НОМЕР_55

ОСОБА_58, майновий сертифікат НОМЕР_56;

ОСОБА_59, майновий сертифікат НОМЕР_57

ОСОБА_4, майновий сертифікат НОМЕР_58;

ОСОБА_60, майновий сертифікат НОМЕР_59;

визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме на :

- споруду АВМ-0,65 по АДРЕСА_1

- споруду зернокомлексу КЗС-20 по АДРЕСА_2

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_3

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_4

- на будівлю, нежитлову споруду, що знаходиться по АДРЕСА_5

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_6

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_7

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_8

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_9

- на будівлю, нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_10

визнати недійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна укладені між СГОК «Відродження» та ТОВ «Техносоюз-Д», а саме:

- договір купівлі-продажу 1/2 частини споруди, реєстраційний № 473 від 20 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (споруда Зернокомплексу КЗС-20, що знаходиться по АДРЕСА_11);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини споруди, реєстраційний № 475 від 20 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (споруда Зернокомплекс КЗС-20, що знаходиться по АДРЕСА_11);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини споруди, реєстраційний № 481 від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (споруда АВМ-0,65, що знаходиться по АДРЕСА_12);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини споруди, реєстраційний № 483 від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (споруда АВМ-0,65, що знаходиться по АДРЕСА_12);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, реєстраційний № 469 від 20 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (будівля, нежитлова будівля, що знаходиться по АДРЕСА_13);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, реєстраційний № 471 від 20 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (будівля, нежитлова будівля, що знаходиться по АДРЕСА_13);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, реєстраційний № 477 від 20 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А.(будівля, нежитлова будівля, що знаходиться по АДРЕСА_14);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, реєстраційний № 479 від 20 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (будівля, нежитлова будівля, що знаходиться по АДРЕСА_14);

- договір купівлі-продажу 1/2 частини споруди, реєстраційний № 485 від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А. (будівля, нежитлова будівля, (асфальт по ущільненому ґрунту, підстилаючий щебеневий шар), що знаходиться по АДРЕСА_15;

- договір купівлі-продажу 1/2 частини споруди, реєстраційний № 487 від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_15;

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, реєстраційний № 489 від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_16;

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, реєстраційний № 491 від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_16;

- договір купівлі-продажу, реєстраційний № 459 від 17 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_17;

- договір купівлі-продажу, реєстраційний № 461 від 17 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_18;

- договір купівлі-продажу, реєстраційний № 457 від 17 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_19;

- договір купівлі-продажу, реєстраційний № 463 від 17 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А., що знаходиться по АДРЕСА_20;

скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Техносоюз-Д» на вищевказане нерухоме майно.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги про переведення прав покупця є безпідставними і не ґрунтуються на положеннях законодавства та фактичних обставинах справи, оскільки предметом договорів купівлі-продажу майнових паїв є не майно, яке перебуває у спільній сумісній (частковій) власності, а майновий сертифікат як цінний папір (право на пай), що є самостійним об'єктом цивільних правовідносин. Тобто доводи позивача, що між сторонами існують правовідносини з приводу отримання та відчуження спільної часткової власності, не ґрунтуються на матеріалах справи. Також місцевий суд виходив з того, що при укладенні договорів купівлі-продажу нерухомого майна сторонами дотримано вимоги чинного законодавства, необхідні для дійсності правочину, а позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності на нього за ТОВ «Техносоюз-Д» є похідними від вимоги про переведення прав покупця за договорами купівлі-продажу майнового паю і задоволенню не підлягають.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_62 відхилено. Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

17 травня 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 рокуі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що місцевим судом неналежно досліджено письмові докази, а саме договори купівлі-продажу майнового паю, в результаті чого неправильно встановлено, що предметом цих договорів є майновий сертифікат як цінний папір (право на пай), внаслідок чого ухвалено рішення без застосування положень статті 362 ЦК України. Переглядаючи рішення, апеляційний суд уваги на зазначене не звернув. Судами не враховано Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затверджену постановою Кабінету міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Судами неправильно визначено процесуальний статус відповідача ОСОБА_2, оскільки позов пред'явлений до останнього, як до уповноваженої особи співвласників майнових паїв КСГП «Перемога». Співвласниками майна колишнього КСГП «Перемога» було обрано уповноважену особу, яка здійснює захист їх прав у суді, ОСОБА_2, тому позов було пред'явлено саме до уповноваженої особи всіх співвласників. Суд першої інстанції в порушення пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» безпідставно не залучив інших осіб як співвідповідачів за власною ініціативою, так як зі змісту позовних вимог вбачалося, що відповідальність повинні нести інші особи. Судами не враховано, що відповідачами було визнано факт неповідомлення його про продаж інших паїв, а тому вказані обставини не підлягали доказуванню.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

21 червня 2016 року відповідачами було подано заперечення на касаційну скаргу. В запереченнях СГВК «Відродження», ОСОБА_2 та ТОВ «Техносоюз-Д» просили відхилити скаргу, а рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 рокузалишити без змін, зазначаючи про те, що звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 приховав від суду обставини, які підтверджують, що він вже давно використав свій майновий сертифікат і разом із групою осіб отримав частину майна колишнього КСГП «Перемога», яка в подальшому була відчужена, про що було зроблено відмітку в його майновому сертифікаті. Дані обставини визнані самим позивачем, що підтверджується аудіозаписом судового засідання від 02 лютого 2016 року. Оскільки позивач реалізував своє право на частку у спільній власності колишнього КСГП «Перемога», дії відповідачів не могли порушити його прав. Доводи позивача про неповідомлення його про продаж майнових паїв є безпідставними, так як наявність протоколу загальних зборів з рішенням співвласників про намір продати майно є письмовим повідомленням продавців усіх можливих співвласників, при цьому дана подія була розповсюджена в засобах масової інформації. Доводи касаційної скарги про неправильне визначення процесуального статусу ОСОБА_2 також є безпідставними, оскільки довіреностей на право представляти інтересів співвласників останні не надавали та не укладали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном. При цьому місцевим судом було роз'яснено позивачу право на залучення інших співвласників як співвідповідачів, однак він таким правом не скористався.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 лютого 2018 року справу № 700/474/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з протоколом загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСГП «Перемога» від 07 травня 2003 року вартість майна цього підприємства, яке підлягає розпаюванню, становить 1 254 846 грн.

Протоколом загальних зборів від 28 липня 2012 року уповноважених співвласників майнових паїв КСГП «Перемога» вирішено продати бажаючим покупцям майно за повну його вартість та створено комісію з інвентаризації майна. Рішенням загальних зборів уповноважених співвласників майнових паїв КГСП «Перемога» від 11 травня 2014 року вирішено продати майновий пай за 100 % вартості сертифікату.

Судами встановлено, що 11 травня 2014 року члени (їх правонаступники) КСГП «Перемога» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_63, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 (ОСОБА_70.), ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_37, ОСОБА_64, ОСОБА_39, ОСОБА_17, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_2, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_50, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56 (ОСОБА_71.), ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_4, ОСОБА_60 відчужили СГОК «Відродження» свої паї членів колективного сільськогосподарського підприємства за майновими сертифікатами.

Вартість продажу майнового паю визначена за номінальною вартістю, вказаною у майновому сертифікаті, тобто за 100 % вартості.

28 травня 2014 року Погибляцькою сільською радою видано СГОК «Відродження» майновий сертифікат серії ЧЕ-Х №154473, згідно з яким СГОК «Відродження» має право на пайовий фонд майна КСГП «Перемога» в розмірі 279 718 грн.

На вказану суму СГОК «Відродження» передано майно в натурі, а саме:

- споруду АВМ-0,65, що знаходиться по АДРЕСА_1

- споруду зернокомлексу КЗС-20, що знаходиться по АДРЕСА_2

- нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_13;

- нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_14;

- нежитлову споруду (асфальт по ущільненому ґрунту, підстилаючий щебеневий шар), що знаходиться по АДРЕСА_15;

- нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_16;

- нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_18;

- нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_19;

-нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_17;

- нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_20.

11 червня 2014 року Реєстраційною службою Лисянського районного управління юстиції в Черкаській області видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в яких зазначено власником СГОК «Відродження».

Вказане нерухоме майно СГОК «Відродження» продав ТОВ «Техносоюз-Д» згідно з договорами купівлі-продажу № 473 від 20 жовтня 2014 року, № 475 від 20 жовтня 2014 року, № 481 від 21 жовтня 2014 року, № 483 від 21 жовтня 2014 року, № 469 від 20 жовтня 2014 року, № 471 від 20 жовтня 2014 року, № 477 від 20 жовтня 2014 року, № 479 від 20 жовтня 2014 року, № 485 від 21 жовтня 2014 року, № 487 від 21 жовтня 2014 року, № 489 від 21 жовтня 2014 року, № 491 від 21 жовтня 2014 року, № 459 від 17 жовтня 2014 року, № 461 від 17 жовтня 2014 року, № 457 від 17 жовтня 2014 року, № 463 від 17 жовтня 2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О. А.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна колишнього КСГП «Перемога» згідно з майновим сертифікатом серії НОМЕР_60 від 26 вересня 2002 року в сумі 1 628 грн. Тобто позивач і СГОК «Відродження» є співвласниками майнових паїв колишнього КСГП «Перемога» згідно з майновими сертифікатами.

Відповідно до частини другої статті 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За змістом статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається.

Статтею 2 Указу Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» передбачено здійснення комплексу організаційних заходів, зокрема щодо запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати); забезпечення вільного здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину; виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна.

Відповідно до пункту 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, чинного на час укладання договорів купівлі-продажу, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 5, 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника у колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСГП набуває лише після припинення членства у підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження). Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, оскільки до виділення на зазначені майнові сертифікати у передбаченому законом порядку конкретного майна їх власники є лише співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна, а тому положення статті 362 ЦК України на них не поширюються.

Доводи касаційної скарги про те, що місцевим судом неналежно досліджено письмові докази, а саме договори купівлі-продажу майнового паю, в результаті чого було неправильно встановлено, що предметом договорів купівлі-продажу майнового паю є майновий сертифікат як цінний папір (право на пай) та не застосовано положення статті 362 ЦК України, колегія суддів відхиляє з огляду на таке:

Право на майновий пай виникає у члена КСГП, засвідчується відповідним документом - майновим сертифікатом і не пов'язується з конкретним майном до його виділення в натурі.

Оскільки позивач є власником майнового паю, засвідченого відповідним документом, - свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСГП «Перемога», не пов'язаного з виділеним у натурі майна, підстав вважати що він є співвласником частки у праві спільної часткової власності колективного підприємства немає.

За таких обставин відсутні підстави для застосування статті 362 ЦК України, адже вона спірні правовідносини не врегульовує.

Враховуючи вказані обставини та виходячи з недоведеності позивачем, що він є співвласником майна в пайовому фонді майна КСГП «Перемога», правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про переведення на нього прав покупця за договорами купівлі-продажу.

З цих же підстав не можна вважати порушеними права позивача внаслідок відчуження ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_63, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 (ОСОБА_72.), ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_37, ОСОБА_64, ОСОБА_39, ОСОБА_17, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_2, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_50, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56 (ОСОБА_71.), ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_4, ОСОБА_60 за договорами купівлі-продажу майнових паїв та подальшого перепродажу нерухомого майна ТОВ «Техносоюз-Д». Тобто підстави для задоволення інших вимог також відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не було взято до уваги Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затверджену постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», є безпідставними, оскільки місцевим судом, з яким погодився апеляційний суд, дано оцінку вимогам позивача з врахуванням вищевказаної Методики.

Посилання у касаційній скарзі на те, що судами неправильно визначено процесуальний статус відповідача ОСОБА_2, оскільки позов пред'явлений до нього як до уповноваженої особи співвласників майнових паїв КСГП «Перемога», а не як до фізичної особи, а також на те, що місцевий суд безпідставно не залучив інших осіб як співвідповідачів за власною ініціативою, є неспроможними, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 30 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до статті 32 ЦПК України 2004 року позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність.

Також відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно зі статтею 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

За вимогами статей 26, 28, 29 ЦПК України 2004 року сторонами у справі можуть бути лише фізичні чи юридичні особи, які мають цивільну процесуальну правосуб'єктність.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначив співвідповідачем уповноважену особу від співвласників майнових паїв КСГП «Перемога» ОСОБА_2, оскільки співвласниками майна колишнього КСГП «Перемога» його було обрано уповноваженою особою, яка здійснює захист їх прав у суді, а тому позов було пред'явлено до уповноваженої особи усіх співвласників.

Так, відповідно до протоколу № 1 від 07 травня 2003 року ОСОБА_2 було обрано головою спілки власників майнових паїв. Однак спілка співвласників майнових паїв КСГП «Перемога» не є юридичною особою. Доказів того, що вказана спілка зареєстрована в установленому законом порядку як громадське об'єднання та уповноважувала ОСОБА_2 представляти в суді інтереси її членів матеріали справи не містять. Особистих доручень співвласники майна колишнього КСГП «Перемога» на представництво ОСОБА_2 їх інтересів у суді при розгляді даної справи не надавали, а тому правильними є висновки судів про те, що позов необхідно було подавати до всіх власників майнових сертифікатів, які їх відчужували. Стороні позивача у судовому засіданні суду першої інстанції було роз'яснено на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року наслідки невчинення такої процесуальної дії як заміна неналежного відповідача, однак позивач не скористався своїм правом щодо заміни відповідача та наполягав на тому, що належним відповідачем є ОСОБА_2 як уповноважена особа спілки власників майнових паїв.

Що стосується посилання заявника на пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в якому йдеться про те, що суд може з власної ініціативи залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, то Верховний Суд України у цьому пункті висловив свою позицію щодо застосування частини першої статті 33 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час прийняття вказаної постанови, згідно з якою суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Однак Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI були внесені зміни в частину першу статті 33 ЦПК України 2004 року, якими виключено друге речення цієї частини статті. Отже, на час ухвалення оскаржуваних судових рішень у суду не було повноважень з власної ініціативи залучати до участі у справі інших осіб як співвідповідачів.

Доводи заявника про те, що судами не враховано, що відповідачами було визнано факт неповідомлення позивача про продаж інших паїв, а тому вказані обставини не підлягали доказуванню, з врахуванням відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 362 ЦК України правового значення не мають.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, ґрунтуються на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний
Г. І. Усик