БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі судового засідання - Агашаріфовій Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 49000, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 49000, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 21.12.2017 року позовна заява залишена без руху.

31.01.2018 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

01.02.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Копія ухвали суду від 01.02.2018 року разом з матеріалами позовної заяви надіслана на адресу відповідача, проте, конверт повернувся до суду за минуванням строку зберігання.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В своєму позові позивач посилається на те, що на підставі договору дарування від 10.11.2009 року позивач є власником квартири АДРЕСА_2.

В квартирі зареєстровані та проживають разом з позивачем: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 В квартирі також зареєстрований, однак не проживає з 2009 року ОСОБА_3. Оскільки відповідач у квартирі не мешкає, не дивлячись на відсутність перепон у користуванні житлом, позивач вимушена нести тягар утримання майна самостійно та сплачувати комунальні послуги за відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач на підставі нотаріально посвідченого державним нотаріусом Сьомої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 договору дарування від 10.11.2009 року є власником квартири АДРЕСА_3 (Набережна Леніна) в м.Дніпрі.

Відповідно довідки КП «Жилсервіс-2» ДМР від 06.10.2017 року №3340, в квартирі позивача зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно акту, складеного 20.09.2016 року співробітниками КЖЕП №1, ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_4 не проживає з моменту реєстрації.

За весь час не проживання відповідача, позивач сплачує за нього комунальні послуги, у звязку з обтяженням нерухомого майна речовим правом ОСОБА_3 на проживання в квартирі, позивач обмежена в розпорядженні майном, чим порушуються її права власника.

Відповідно до чч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст.163 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках та в межах строків передбачених діючим законодавством.

У відповідності зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Враховуючи, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_4, не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців, своїх заперечень по суті справи не надав, тривалої відсутності за місцем реєстрації не заперечив, поважності причин відсутності не зазначив, витрати з утримання житла не несе, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,12,81,141,263,265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, 49000, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 49000, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 квартирою №27 буд.19а по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпрі, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 з реєстраційного обліку за адресою: 49000, АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова