ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/391/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю прокурора, представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Олешинська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності за апеляційною скаргою прокуратури Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О.В. від 11 вересня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року заступник прокурора Хмельницької області, звертаючись в суд з цим позовом в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, вказував, що 29.07.2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ від 06.11.1997 року, виданого Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно внесено відомості про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, АДРЕСА_1.

Стверджував, що державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку підлягає скасуванню, оскільки згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Олешинської сільської ради відсутні записи про державну реєстрацію цього державного акта на право власності на земельну ділянку. Також відповідно до інформації управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі документація із землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 спірної земельної ділянки відсутня, що є порушенням ст. 22 Закону України «Про землеустрій». Отже, на час звернення до приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, ОСОБА_4 не був її власником, оскільки відповідний державний акт не видавався та не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Тому просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, АДРЕСА_1, від 29.07.2015 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладений 29.07.2015 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Патріот 2014»; скасувати державну реєстрацію права власності та витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Пімліко» вказану земельну ділянку.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.04.2017 року провадження у цій справі за вимогами до ТОВ Компанія з управління активами «Патріот 2014» про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки закрито, оскільки цю юридичну особу припинено.

У зв'язку із тим, що розгляд справ між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду, ухвалою суду від 07.08.2017 року провадження у справі за позовом заступника прокурора області в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до товариства з обмеженою відповідальності «Пімліко» про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки з незаконного володіння закрито.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову в частині вимог про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,8 га, що розташована в м. Хмельницький, по АДРЕСА_1. На думку апелянта, хибним є висновок суду про правомірність набуття права власності на землю ОСОБА_4 на підставі рішення Олешинської сільської ради № 7 від 03.02.1997 року. Не враховано, що у наданій представником відповідача копії рішення відсутні підписи голови Олешинської сільської ради, невідоме джерело її походження, копія належно не засвідчена. Тому, на думку апелянта, вказане рішення сільської ради не має юридичної сили та не може розцінюватись як правовстановлюючий документ.

На думку апелянта, суд помилково вважав встановленим факт видачі державного акта на право приватної власності на землю та необґрунтовано вказав на необхідність оскарження рішення. Матеріали справи не містять жодного документу на підтвердження факту відведення меж в натурі, а визначення місця розташування земельної ділянки є неможливим у зв'язку з відсутністю відповідної технічної документації. Крім того, суд не надав оцінки показанням свідків про те, що ОСОБА_4 державний акт не видавався і в Книзі реєстрації не реєструвався.

Не враховано висновок експертів Хмельницького НДЕКЦ, згідно якого відбитки печатки на державному акті ОСОБА_4 виконані не печаткою сільської ради, а підпис від імені ОСОБА_5 виконаний іншою особою. Вважає помилковим висновок суду про відсутність доказів належності спірної земельної ділянки на 1997 рік до меж м. Хмельницького.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. На його думку, надані прокурором докази не свідчать про незаконність набуття ним права власності на спірну земельну ділянку.

В засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 06.11.1997 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю, виданий Олешинською сільською радою народних депутатів Хмельницького району Хмельницької області на підставі рішення Олешинської сільської ради народних депутатів від 03.02.1997 року № 7, на посвідчення передачі йому у власність земельної ділянки площею 0,8 га, розташованої на території Олешинської сільської ради, переданої для ведення підсобного господарства. В державному акті зазначено, що його зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01584.

У 2015 року Приватне підприємство «Діоріт Плюс 1» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), здійснена державна реєстрація вказаної земельної ділянки площею 0,80 га у Державному земельному кадастрі. Їй присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2.

29.07.2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу на підставі вказаного державного акту на право приватної власності на землю серія ХМ від 06.11.1997 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно внесено відомості про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,8 га, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Кооперативна, буд. 34.

Постановою Верховної Ради України від 12.05.2011 року «Про зміну і встановлення меж міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області» змінено межі міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області шляхом збільшення території міста на 681 га земель, у тому числі за рахунок 130 га земель, що знаходяться у віданні Грузевицької сільської ради, 34 га земель Давидковецької сільської ради, 474 га земель Копистинської сільської ради, 10 га земель Олешинської сільської ради, 6 га земель Розсошанської сільської ради та 27 га земель Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району; затверджено територію міста Хмельницький загальною площею 9305 га і територію Хмельницького району площею 122011,98 га.

29.07.2015 року між ОСОБА_4 як продавцем та ТзОВ «Компанія з управління активами «Патріот-2014» як покупцем укладено нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8000 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 34.

31.03.2016 року між ТзОВ «Компанія з управління активами «Патріот-2014» та ТзОВ «Пімліко» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8000 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Кооперативна, 34.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 відповідно до проекту землеустрою щодо встановлення та відновлення меж м. Хмельницький, на підставі якого прийнято Постанову Верховної Ради України від 12.05.2011 року «Про зміну і встановлення меж міста Хмельницький і Хмельницького району Хмельницької області», на цей час входить в межі м. Хмельницького, що підтверджується листами Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області від 10.11.2015 року, Управління з питань земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 20.11.2015 року, виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 18.01.2016 року та від 8.02.2016 року, копії котрих наявні у справі.

Згідно з листом Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі від 10.11.2015 року місцезнаходження спірної земельної ділянки з 1995 року визначити неможливо у зв'язку з відсутністю проектів зміни меж міста Хмельницький в Управлінні Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області.

За даними листа виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 08.02.2016 року під час підготовки проекту землеустрою щодо встановлення та зміни меж м. Хмельницький, який розроблявся протягом 2006 -2011 років, було виявлено ряд недоліків та неточностей, в тому числі невідповідності площі міста Хмельницький (8624 га), яка вказана в картографічних матеріалах, та площі, яка встановлена за результатами винесення меж міста Хмельницький (більше 9129 га). Встановити, в яких місцях та де безпосередньо були розбіжності між картографічними матеріалами та фактичними межами міста Хмельницький, неможливо.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з часу видачі державного акта на право приватної власності на землю відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку, а скасування державної реєстрації не припиняє набутого ним права власності на земельну ділянку. Крім того, не доведено належність спірної ділянки на 1997 рік до меж м. Хмельницького, а отже, факт порушення права позивача на спірну ділянку.

Так, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування земельною ділянкою, відповідно до ст. 125 ЗК України, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗК України 1992 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства. Передача земельних ділянок у власність громадян здійснюється місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно.

За змістом ст. 17 ЗК України 1992 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяви про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї. Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Частиною 1 ст. 22, частиною 1 ст. 23 ЗК України 1992 року визначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року №28 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за №31, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, державні акти на право приватної власності на землю видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Державні акти на право приватної власності на землю реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком № 2.

Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (п. 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час здійснення оскаржуваної державної реєстрації права власності) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інформація про право на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Положеннями ч. 1 ст.19, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, державних актів на право власності або право постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, за змістом наведених норм право власності на нерухоме майно набувається особами в порядку, визначеному законом, який існував на час такого набуття, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього відповідно до Закону № 1952-ІV, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

На час виникнення спірних правовідносин порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки визначався ЗК України 1992 року, згідно з яким рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність громадян є необхідною передумовою виникнення такого права, після чого орган місцевого самоврядування на підставі вказаного рішення видає громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки, які є документами, що посвідчують це право. Разом із тим, право власності на земельні ділянки виникає у громадян після того, як орган місцевого самоврядування видав їм державний акт на право власності на землю та зареєстрував його у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання цих документів недійсними в судовому порядку вказує на неналежне набуття громадянами права власності на земельні ділянки.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що на час внесення відомостей нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 не набув права власності на спірну земельну ділянку.

Відповідач дотримався встановленого на час набуття права власності на спірну земельну ділянку порядку, отримав правовстановлюючий документ (державний акт на землю), а тому факт відсутності запису про реєстрацію виданого ОСОБА_4 державного акта на землю в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю не може свідчити про непроведення такої реєстрації права власності відповідача на землю відповідно до діючого на той час порядку.

Отримавши державний акт на землю, що посвідчує право власності на неї, ОСОБА_4 мав право беззаперечно розраховувати на дотримання уповноваженим органом (посадовою особою) встановленого законом порядку реєстрації права власності на неї та вчинення усіх необхідних дій для цього, оскільки альтернативи правомірності дій органу (посадової особи) бути не може.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, внесення нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку не стало підставою виникнення цього права, а було лише умовою його підтвердження на виконання вимог діючого законодавства. Скасування державної реєстрації не припинить набутого відповідачем права власності на земельну ділянку.

Зважаючи на викладене, посилання апелянта на те, що вказана реєстраційна дія не відповідає вимогам закону, є безпідставним та не узгоджується з дослідженими судом доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення сільської ради та державний акт на ім'я відповідача не мають юридичної сили та не можуть розцінюватися як належні правовстановлюючі документи є безпідставними та не приймаються до уваги, виходячи з принципу диспозитивності судового процесу (ст.13 ЦПК), оскільки прокурор не оспорював рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та виданий йому державний акт на право власності на землю.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги докази, надані прокурором (показання свідків, висновок експертів Хмельницького НДЕКЦ), на спростування законності рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та виданого йому державного акта на право власності на землю.

Факт видачі державного акта відповідачу за змістом ч.1 ст. 22 ЗК України 1992 року, чинному на час його видачі, свідчить про встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі, що має передувати видачі державного акта.

В свою чергу прокурор не довів достатніми та допустимими доказами невідповідність меж та конфігурації земельної ділянки, внесеної до Державного кадастру під кадастровим номером НОМЕР_2 конфігурації та межам земельної ділянки згідно державного акта на ім'я відповідача.

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 89 ЦПК України належно оцінив допустимість, достовірність представлених доказів, а також їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності і правильно констатував недоведеність належності спірної земельної ділянки на 1997 рік до меж м. Хмельницького.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокуратури Хмельницької області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.12.2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко