Справа № 237/1062/16-ц
Провадження № 2/237/509/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.18 м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Приходько В.А.

при секретарі Шавкун Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Рішення Мар»їнського районного суду Донецької області від 20 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_2.

Ухвалою від 23 січня 2018 року вказана справа була прийнята до провадження і призначене судове засідання, але розгляд справи неодноразово відкладався із-за неявки сторін.

На адресу суду в березні 2018 року надійшов відзив позивача ОСОБА_1, в якому він просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суму боргу за договором позики. Посилався на п. 7 Договору позики та на те, що на час укладення цього Договору позичальник ОСОБА_4 знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і вона надавала свою згоду на укладення цього Договору.

Із змісту вказаного відзиву вбачається, що зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року позивач обізнаний.

А у вказаній ухвалі ВССУ зазначено, що для встановлення солідарного боргового обов»язку подружжя необхідно, щоб позивач довів у суді, що дружина позичальника знала про позику та була згодна на таку позику, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені чоловіком в інтересах сім»ї, однак у справі, що переглядається, таких доказів немає, і в договорі позики не зазначено, з якою метою та на які саме потреби позичаються кошти.

Отже, Договір позики, на який у своєму відзиві посилається позивач як на доказ своїх позовних вимог про стягнення боргу в солідарному порядку, був предметом дослідження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 і в ухвалі ВССУ від 6 грудня 2017 року зазначено, що «..лише сам факт, що договір позики був укладений, а позика отримана під час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у шлюбі не свідчить про те, що договір позики було укладено в інтересах сім»ї, а кошти було витрачено на потреби сім»ї…».

Відповідно до вимог ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов»язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

На день розгляду справи на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача ОСОБА_1, де він зазначає, що обізнаність дружини позичальника - ОСОБА_2 про укладання позики підтверджується п. 7 Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А. та заявою про згоду дружини позичальника, що посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. 22.05.2014 року та яка зберігається у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Могильницької О.А. Тобто, в матеріалах справи містяться безспірні докази про обізнаність дружини позичальника про запозичення грошей її чоловіком.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сім"ї.

В своїх письмових додаткових поясненнях позивач зазначає, що в приміщенні та у присутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Могильницької О.А. позичальником ОСОБА_4 було зазначено, що кошти займаються для придбання нерухомого майна для проживання сім"ї ОСОБА_4, тобто в інтересах сім"ї та на її потреби.

В своїй ухвалі від 06.12.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені чоловіком в інтересах сім"ї, однак у справі, яка переглядається, таких доказів немає, і в договорі позики не зазначено, з якою метою та на які саме потреби позичаються кошти.

Позивачу було доведено до відома необхідність надання певних доказів суду, на підставі яких суд мав би можливість встановити наявність солідарного боргового обов"язкуу подружжя в розумінні ст. 65 частини 4 СК України, але позивачем жодних доказів суду надано не було.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики є безпідставними та необгрунтованими.

Керуючись ст. 12, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис В.А. Приходько

З оригіналом згідно:

Суддя

Дата документу 14.08.2018