Дата документу 29.08.2018
Справа № 334/3086/18
Провадження № 2/334/2689/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у попередньому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кей Коллект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування переходу права власності та поновлення запису про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_3 до ТОВ «Кей Коллект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування переходу права власності та поновлення запису про право власності.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 послалася на те, що законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав, при цьому відповідачем нотаріальна дія щодо вищезгаданої квартири - предмета іпотеки не вчинялась.

Крім того, позивач зазначила, що на момент звернення Товариства із заявою про реєстрацію права власності на підставі іпотечного договору в Державному реєстрі був запис про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження згаданої квартири, належної позивачу, що було перешкодою для здійснення реєстраційних дій до того часу, поки такі обтяження не будуть зняті.

Представником відповідача заявлене клопотання про закриття провадження, оскільки зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечувала щодо можливості закриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Статтею 19 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів.

Відповідно до ч.3 вказаної статті адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до фактичних обставин справи, викладених у позовній заяві, вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За вказаних обставин вказаний позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства, а тому клопотання представника відповідача про закриття провадження не підлягає задоволенню.

Повний текст рішення буде виготовлений 30 серпня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 259,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Кей Коллект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування переходу права власності та поновлення запису про право власності.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Гнатюк