Ухвала

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 755/19454/17

провадження № 61-42071ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - адвокатом ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_6, у якому просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь суму основного боргу у розмірі 1 600 000 дол. США, що станом на 06 грудня 2017 року за офіційним курсом НБУ становить 43 463 040 грн., заборгованість по процентам за договором позики у розмірі 2 123 890,39 дол. США, що станом на 06 грудня 2017 року за офіційним курсом НБУ становить 57 694 208 грн 11 коп.

У січні 2018 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на все належне ОСОБА_6 майно, шляхом накладення заборони на відчуження його майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на все рухоме та/або нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 у межах суми позову 101 157 248 грн 11 коп.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною другою статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу місцевого суду, правильно виходив з того, що у поданій заяві ОСОБА_4 не зазначила, яке саме майно вона просить накласти арешт та жодним чином не підтвердила його наявність у ОСОБА_6, а тому питання співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам через відсутність відомостей щодо наявності майна відповідача та його вартості є невизначеним, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість порушення прав та інтересів інших осіб у разі накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача.

Із оскаржуваних судового рішення, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - адвокатом ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення боргу за розпискою, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило