"28" листопада 2018 р. Справа № 363/1799/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження, стягувач - ПАТ «КБ ПриватБанк»,

встановив:

скаржник звернувся до суду з даним позовом про визнання незаконними та скасування постанов Вишгородського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження № 56182022 від 16.04.2018, про арешт майна боржника від 16.04.2018 в межах виконавчого провадження № 56182022 та про арешт коштів боржника від 02.05.2018 року в межах виконавчого провадження № 56182022. Одночасно просив зобовязати Вишгородський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт майна боржника та повідомлення про арешт коштів боржника.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що виконавче провадження № 56182022 відкрито на підставі заяви поданої до канцелярії 15.03.2018 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2, який представляв інтереси банку на підставі довіреності № 8966-К-Н-О виданої 04.10.2017 року виконуючою голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3. Однак, станом на 15.03.2018 року головою правління була інша особа.

Скаржник подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області подала письмове заперечення посилаючись на те, що законом не передбачена підстава недійсності чи припинення представництва за довіреністю у звязку з тим, що довіреність підписана попереднім головою банку, а не тим, який діє на час подачі виконавчого листа на примусове виконання.

Стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

04.10.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі виконуючого обовязки голови правління ОСОБА_3 довіреністю № 8966-К-Н-О уповноважено ОСОБА_2 представляти інтереси банку. Вказана довіреність видана без права передоручення, вона є чинною строком до 31.12.2019 року.

15.03.2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 звернувся до Вишгородський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту заяви представник банку просив на підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» прийняти до виконання виконавчий документ від 16.11.2017 року по справі № 21125 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 184 975,90 грн., а також витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису 1 800 грн., а всього 186 775,90 грн.

До даної заяви додано виконавчий напис № 21125 від 16.11.2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4. який на підставі ст..ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та відповідно до виконавчих приписів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року пропонував стягнути заборгованість з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

16.04.2018 року державним виконавцем Вишгородський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 на підставі виконавчого припису приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 16.11.2017 року № 21125 відкрито виконавче провадження № 56182022.

У подальшому 16.04.2018 року державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 в рамках виконавчого провадження № 56182022 винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Також, 02.05.2018 року державним виконавцем Вишгородський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 в рамках виконавчого провадження № 56182022 винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема відповідно до п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Частиною 1 статті 247 ЦК України визначено, що строк довіреності встановлюється у довіреності.

Відповідно до ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків;

7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Суду не надано доказів про те, що при зміні керівництва ПАТ КБ «ПриватБанк» довіреності на представництво інтересів банку, які видані раніше втрачають чинність.

При цьому довіреність № 8966-К-НО видана 04.10.2017 року на імя ОСОБА_2 чинна до 31.12.2019 року.

За таких умов, факт зміни керівництва ПАТ КБ «ПриватБанк» не є підставою для припинення довіреності № 8966-К-НО виданої 04.10.2017 року на імя ОСОБА_2

Статтею 248 ЦК України передбачено виключний перелік підстав припинення представництва за довіреністю, до яких не входить підстава у звязку з тим, що довіреність підписана попереднім головою правління банку, а не тим, який діяв на час подачі виконавчого листа на примусове виконання.

Відтак, постанови державного виконавця Вишгородського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження № 56182022 від 16.04.2018, про арешт майна боржника від 16.04.2018 в межах виконавчого провадження № 56182022, а також про арешт коштів боржника від 02.05.2018 року в межах виконавчого провадження № 56182022 прийняті з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому права стягувача не порушені і в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 260, 268, 450, 451ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя