З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" грудня 2018 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Саландяк О.Я.
секретаря: Гресик О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 16.11.2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. У позовній заяві, у заяві на усунення недоліків та в судовому засіданні викладено наступну позицію позивача: відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачка є власницею квартири по вул. Магістральна, 21/1 в м. Жмеринка Вінницької області. Із відповідачем ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.12.2009 року розірвано. Однак після розірвання шлюбу вони із відповідачем ще певний час співмешкали за адресою: м. Жмеринка Вінницької області вул. Магістральна, 21/76. Відповідач був зареєстрований в належній позивачці квартирі АДРЕСА_1, однак у 2011 році вона зареєструвала його у спадкову квартиру АДРЕСА_2, де на той час ніхто не був зареєстрований, оскільки відповідач не міг надати довідки про дохід, та позивачка не могла оформити субсидію. З кінця 2011 року вони перестали проживати разом, відповідач був засуджений умовно, змінив номери телефону, проживав у матері, його речей в квартирі немає. Домовленості щодо збереження за ним житла не було. Позивачці не відомо чи відповідач призивався на військову службу, чи виїздив за кордон по роботі чи навчанню, виконання обов»язків опікуна, перебування у лікувальних закладах, засудження до реального позбавлення волі, оскільки вони не спілкуються. +В даний час відповідач проживає окремо в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Примакова, 24, у будинку своїх батьків. Добровільно знятися із реєстрації в належній позивачці квартирі відповідач відмовляється. На даний час позивачка бажає відчужити належну їй квартиру, але наявність реєстрації в ній відповідача чинить їй перешкоди в розпорядженні власністю. Просила позов задовольнити. (а.с. 2-3, 18)
Ухвалою суду від 20.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позову (а.с. 14)
Ухвалою суду від 29.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23)
Ухвалою суду від 18.12.2018 року постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзив на позов до суду станом на час розгляду справи не надійшов. (а.с. 29)
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу 03.12.2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 6)
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2003 року (а.с. 7) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13885891 від 03.12.2013 року (а.с. 8) позивачка ОСОБА_1 (а.с.4-5) є власником квартири №1 в будинку по вул. Магістральна, 21 в м. Жмеринка Вінницької області, право власності на яку зареєстроване у порядку, що діяв на час такої реєстрації.
Відповідачка також є співвласником квартири по вул. Магістральна, 21/76 в м. Жмеринка Вінницької області (а.с. 9)
Відповідно до інформації виконавчого комітету Жмеринської міської ради №02-5/10-2967 від 20.11.2018 року (а.с. 22) та адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області від 27.11.2018 року (а.с. 27) відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 29.09.2011 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до довідки ОСББ «Турбота-1» №56 від 07.11.2018 року (а.с. 10) та актів від 17.07.2013 року (а.с. 19), від 26.11.2018 року (а.с. 20) за результатами обстеження складу мешканців проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_2, який зареєстрований за даною адресою з 29.09.2011 року, ніколи там не проживав та його особисті речі в квартирі відсутні.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач, який є колишнім членом сімї власника житла (колишній чоловік), більше року, без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, не несе витрат по її утриманню. Будь-яких перешкод для проживання і користування квартирою йому не чинили. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідачем з позивачем не укладався.
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Вказаний спір регулюється положеннями Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування житлом квартирою №1 по вул. Магістральна, 21 в м. Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, що позбавляє останнього права на користування вказаним житловим приміщенням. Підстав збереження житлового приміщення за відповідачем не встановлено, підстав збереження за ним жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені ст. 71 ч.3 ЖК України, не встановлено.
Право власника даної квартири позивачки, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту, а позов - задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с.1 ) у повному обсязі, оскільки позов задоволено повністю.
Відповідно до ст.ст. 319, 383 ч.1, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «перехідні положення» ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житлом квартирою №1 по вул. Магістральна, б.21 в м. Жмеринка Жмеринського району Вінницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.Я. Саландяк