ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6270/18
Провадження № 22-ц/4820/518/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Пєнти І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №686/6270/18 за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року (суддя Палінчак О.М., повне судове рішення складено 02 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

27 березня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2015 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час ухвалення рішення він мав постійне місце роботи і заробіток, інших утриманців не мав. На теперішній час має ще одну дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, залишився без роботи і постійного доходу. Дружина не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Тому, позивач за первісним позовом просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_6 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2015 року до 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

16 травня 2018 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, який мотивувала тим, що на теперішній час змінився стан здоров'я дитини. Синові ОСОБА_6 поставлено важкий психоневрологічний діагноз. Він потребує постійного догляду і лікування. Через хворобу дитини вона не може працювати. На обстеження і придбання ліків, заняття у реабілітаційних центрах потрібні значні кошти. ОСОБА_5 працює водієм за кордоном і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Тому, позивач за зустрічним позовом просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2015 року, до 10000 грн щомісячно з часу подання позову до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року у задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість відмови в позові про збільшення розміру аліментів. Суд не врахував, що син із-за хвороби потребує постійного лікування. У зв'язку з цим матеріальні витрати носять систематичний характер. Відповідно до ст. 182 СК України стан здоров'я дитини є підставою для зміни розміру аліментів. Мінливість життєвих обставин є підставою для зміни способу присудження аліментів. Суд не взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, а також вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2015 року.

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 серпня 2015 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду набрало законної сили.

На виконання рішення суду стягувач отримала виконавчий лист, якийперебуває на виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби м.Хмельницький.

24 вересня 2015 року ОСОБА_5 звільнився з роботи, до 19 липня 2016 року перебував на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості.

06 листопада 2015 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9, під час якого у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька ОСОБА_7.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При відмові у задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості вимог ОСОБА_5, зважаючи на обов'язок утримувати дитину.

Відмову у зустрічному позові ОСОБА_4 суд мотивував тим, що обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач за зустрічним позовом, стосуються додаткових витрат на дитину і не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв'язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

З урахуванням наведених положень закону, при вирішенні спору щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, доказуванню підлягає матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і їх одержувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я та з урахуванням цього, спроможність платника аліментів їх сплачувати у відповідному розмірі.

На підставі ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено

стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Із наведеної норми закону слідує, що в окремих випадках за наявності

особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить зокрема випадок, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із хворобою.

Вимоги про стягнення з батька додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 не пред'являла.

При вирішенні спору суд врахував матеріальне становище платника та одержувача аліментів, стан їх здоров'я, зокрема працездатність ОСОБА_5 та можливість ним працювати і отримувати доходи, наявність у нього на утриманні ще однієї дитини від іншого шлюбу, непрацездатної станом на час розгляду справи дружини, а тому з урахуванням інтересів усіх осіб, яких платник аліментів зобов'язаний утримувати, зробив правильний висновок про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів на дитину.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина хворіє, потребує постійного догляду та дороговартісного лікування, у зв'язку з чим ОСОБА_4 не працює і не має доходів, а тому не може належним чином матеріально утримувати сина та нести витрати на його лікування, належним чином оцінені судом і стосуються участі батьків у додаткових витратах на дитину, а тому апеляційним судом відхиляються.

Аргументи апеляційної скарги про роботу ОСОБА_5 за кордоном і можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі за відсутності доказів підтвердження розміру отримуваного ним доходу не можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_4 не надала належних і допустимих доказів зміни свого матеріального або сімейного стану чи платника аліментів, стану здоров'я, які є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів на утримання сина.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги мінливість життєвих обставин, які є підставою для зміни способу присудження аліментів, не заслуговує на увагу.

Із змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 просила збільшити розмір аліментів з підстав покращення матеріального стану батька дитини у зв'язку з роботою за кордоном, а не змінити спосіб присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК Україгни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене

відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.В. Купельський

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай