Номер провадження 2/754/2202/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Ковтуненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, про розірвання договору, повернення коштів за товар і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.06.2017 року між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №62242, за умовами якого продавець зобов'язується передати на умовах договору у власність покупця товар, а саме дверні блоки, що складаються з пиломатеріалів, погонажних і плиткових матеріалів нарізаних і/або розкроєних під розмір визначений покупцем, а покупець зобов'язується належним чином спалтити повну варість товару та прийняти товар. 09.06.2017 року позивач придбала у відповідача міжкімнатні дверні блоки, сплативши за покупку за договором №62242 від 09.06.2017 року суму 17541,00 грн. Міжкімнатні дверні блоки виробництва ТОВ «ВДК» були обрані позивачем по каталогу, наданого відповідачем. 17.06.2017 року товар був доставлений позивачу додому і відразу було виявлено, що доставлені дверні блоки не мають оригінальної упаковки виробника, а також сертифікатів виробника. Крім того не було надано супровідних документів на даний товар. Також з'ясувалося, що дверні блоки не відповідають обраному позивачем зразку в каталозі за розмірами. Висота дверного полотна. Доставленого позивачу має 1980 мм, замість 2000 мм, як було зазначено виробником у каталозі. Установка дверних блоків була проведена неякісно, дверна коробка була встановлена з перекосом, має дугоподібне викривлення, а також відколи, подряпини і щілини на стиках деталей. В результаті двері не зачиняються щільно, засувка дверної ручки не працює. У серпні 2017року на вимогу позивача, відповідач здійснив пере установку дверного блоку, проте всі недоліки усунені не були. Пізніше, з'ясувалося, що в результаті довільної заміни відповідачем розмірів дверного полотна, дверний блок втрачає гарантії виробника. На неодноразові звернення до відповідача щодо заміни дверної коробки, відповідач відмовляв категорично. На думку позивача відсутність приймально-передавальних документів, як того вимагає п. 4.4 договору свідчить про відсутність поставки товару належної якості зі сторони відповідача. У зв'язку з викладеними обстава ними позивач просила стягнути з відповідача сплачені нею кошти за товар у розмірі 17541,00 грн. та суму у розмірі 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 06.12.2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено її до розгляду.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в ньому. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав недоведеності та необґрунтованості належними доказами.

Відповідач скориставшись свої правом в порядку ст. 178 ЦПК 27.07.2018 року подав до суду відзив на позов, відповідно до якого вбачається, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Моделі дверних блоків, які були для придбання та встановлення обрані позивачем, були моделями складської програми для Торгового будинку Галерея дверей, випускалися у стандартних розмірах 2000x600 700 800 900 і в будь-яких випадках передбачалась обрізка відповідно до розмірів дверних отворів покупця, і про це останньому було повідомлено представниками продавця, з чим вона і погодилась, а тому посилання позивача на поставку дверей інших розмірів не відповідає дійсності. Позивачу були встановлені дверні блоки належної якості, про що свідчить відсутність з її боку претензій стосовно якості товару під час та після встановлення дверних блоків та внесення нею доплати у повному розмірі, передбаченому договором. Крім того, позивач на даний час використовує встановлені двері за призначенням вже тривалий час і будь-яких належних доказів на існування істотних недоліків товару не надала. Таким чином, підстави для задоволення вимоги про розірвання договоре і стягнення сплаченої суми, відсутні, як і відсутні докази наявності недоліку товару, який робить неможливим його використання в цілому. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність шкоди, істотних недоліків або дефекту в продукції та причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою, в зв'язку з чим у задоволенні позову повинно бути відмовлено повністю.

Позивачем у свою чергу 06.12.2018 року подано до суду у порядку ст. 179 ЦПК відповідь на відзив, відповідно до якого вбачається, що після повної зборки дверей, які не вписувались до розміру дверного пройому позивач відмовилась прийняти роботу та запропонувала позивачу повернути їй сплачені кошти. Даний факт підтверджується і тим, що у відповідача відсутні будь-які докази прийняття товару та робіт передбачених договором. У зв'язку з вищевикладеним просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ретельно дослідивши матеріали справи, подані сторонами письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦПК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно положень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до трактування поняття наданого у п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживача» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

09.06.2017 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір №62242, згідно якого продавець прийняв на себе зобов'язання передати покупцю у власність товар, а саме - дверні блоки, що складаються з пиломатеріалів, погонажних і плиткових матеріалів нарізаних і або розкроєних під розмір визначений покупцем, а покупець зобов'язався належним чином сплатити повну вартість товару та прийняти товар.

Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 договору №62242 від 09.06.2017 року сума договору склала 17541,00 грн.

Покупець здійснює оплату наступним чином: передоплата в розмірі 14000,00 грн., доплата в розмірі 3541,00 грн. (п.п.3.2 п. 3 договору №62242 від 09.06.2017 року).

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 договору якісні характеристики товару, що поставляється, повинні відповідати державним стандартам, які є діючими на території України для відповідної категорії і підтверджено відповідними сертифікатами, а також зразками, узгодженими з покупцем.

Згідно п.п. 2.2 п. 2 договору у дверних блоках, виконаних з цілісної деревини або оброблених натуральним шпоном, допускаються візуальні відмінності у відтінках деревини однієї породи, мікро зміни в кольорі дверей. Допускаються відмінності в структурі зрізу деревини (форма, розміри і «малюнок» річних кілець), що візуально здаються світлішими або темнішими.

Прийом-передача товару по кількості, якості, розміру, асортименту і комплектності у відповідності до умов цього договору, які визначені у додатку №1 до цього договору оформлюється витратно-прибутковою накладною на відпуск товару або актом прийому-передачі товару у момент передачі товару покупцеві, яка підписується сторонами або уповноваженими представниками сторін в 2-х оригінальних екземплярах по одному для кожної сторони (п.п. 4.4 п. 4 договору).

Найменування, кількість, комплектність та розміри і асортимент товару, який поставляється, визначено в доповненнях №1, №2 до замовлення №62242 «Специфікація» від 09.06.2017 року.

Також вказаною специфікацією визначено, що продавець зобов'язався здійснити установку та монтаж зазначеного товару.

Так, вказані Специфікації були підписані уповноваженими представниками сторін та покупцем 09.06.2017 року внесена передоплата: по специфікації №1 - 7000,00 грн. та по специфікації №2 - 7000,00 грн.

18.06.2017 року позивачем було внесено доплату по специфікації №1 - 1969,00 грн. та по специфікації №2 - 1572,00 грн.

Проаналізувавши зміст умов укладеного між сторонами договіру №52242 від 09.06.2017 року, суд приходить до висновку, що вищевказаний договір має ознаки змішаного договору, який складається із елементів договору купівлі-продажу товару та надання послуг.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому ( ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Ч. 2 ст. 595 ЦК України визначено, що кредитор відповідає за втрату, псування або пошкодження речі, яку він притримує в себе, якщо втрата, псування або пошкодження стались з його вини.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати твар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, при встановленні дверних блоків, їх цілісність була порушена, оскільки їх розмір (полотно дверей) не співпадав з розміром дверних пройомів. Станом на день розгляду справи двері мають механічні пошкодження у виді подряпин та сколів, зазнали деформації у зв'язку з втручанням у їх цілісність.

Вказана обставина також підтверджується фотознімками, що надала позивач.

Оскільки у позивача виникли претензії до відповідача в зв'язку з наявними дефектами товару, 16.08.2017 року вона звернулась до відповідача з претензією щодо невиконання умов договору №62243 від 09.06.2017 року.

У серпні 2017 року відповідач здійснив переустановку дверного блоку, що не заперечувалось стороною відповідача та підтверджується показами свідка, допитаного в судовому засіданні 15.08.2018 року та 06.12.2018 року, однак недоліки товару усунені не були.

Допитаний в суді 15.08.2018 року свідок ОСОБА_3 пояснив, що здійснював установку дверних блоків позивачу в 2017 році. Коли робив заміри дверей з'ясувалося, що розміри пройомів менші ніж ГОСТ та встановити двері за розмірами, що замовили неможливо, у зв'язку з чим необхідно зрізати 1-2 см. Відразу не вдалося зробити установку дверей, оскільки у позивача не було полу в квартирі. Продукція розпаковувалось в цеху під час врізки фурнітури. Наталя була задоволена зробленою роботою та установкою дверей.

06.12.2018 року судом додатково було допитано свідка ОСОБА_3, який пояснив, що позивач звернулась протягом 2-3 днів оформити замовлення. Двері і фурнітуру замовляв у посередника та привозив з врізаною фурнітурою. Під час розрахунку у позивача не виникало претензій з приводу якості дверей. Через місяць додатково оформили замовлення.

Вказані покази свідка не узгоджуються з наявними матеріалами справи, а також спростовуються відсутністю підписаного акту- приймання товару позивачем, що свідчить про неприйняття позивачем товару як неналежного.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу передачі та встановлення дверних блоків, але відповідач порушив умови договору та при їх встановленні пошкодив двері, змінивши їх розмір та цілісність, тому відповідно сторонами по справі не було складено акт прийому - передачі товару, як того вимагає п.п.4.4 п. 4 договору №62242 від 09.06.2017 року.

Таким чином, суд вважає, що доказами, що містяться в матеріалах справи позивачем в повній мірі доведено заявлені позовні вимоги, у зв'язку з чим необхідно розірвати договір від 09.06.2017 року №62243, що укладений між позивачем та відповідачем та відшкодувати кошти, сплачені позивачем за товар в сумі 17541,00 грн.

Стосовно вимог позивача про відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., то суд вважає, що дані вимоги також підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно до Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», завданою шкодою є завдані внаслідок дефекту продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я, або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, з винятком самої продукції, що має дефект.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність причинного зв'язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Особа, що заподіяла шкоду, несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є необхідним наслідком його поведінки. Неправомірне діяння повинно бути головною причиною, що з неминучістю тягне за собою заподіяння моральної шкоди, необхідною умовою настання негативних наслідків у вигляді фізичних або душевних страждань.

З огляду на те, що по справі встановлено обставин, з якими закон повязує право на відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позову в частині розірвання договору, та в зв'язку з тим, що позивач за даною категорію справи була звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (у розмірі, що підлягав сплаті на день подання позову 07.11.2017 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 525, 526, 595, 611, 614, 626, 627, 628, 629, 651, 655, 656, 664 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-88, 141, 258, 259, 364, 365, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, про розірвання договору, повернення коштів за товар і відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Розірвати Договір від 09.06.2017 року №62242 року укладений ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за товар 17541,00 грн. та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2018 року.

Суддя: Н.Г. Таран