Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1281/18
Провадження № 2/273/512/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань Макарчук І.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до Баранівської міської ради (надалі також відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баранівка Житомирської області помер батько позивача - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в тому ж населеному пункті померла мати позивача ОСОБА_4.

У зв'язку зі смертю батька позивача відкрилася спадщина на належне йому майно, а зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1.

При цьому, позивач зазначає, що вона з матір'ю спадщину після батька прийняли, адже на день його смерті проживали та були зареєстровані разом з ним. Крім того, позивач зазначає, що з тих же підстав прийняла спадщину після своєї матері.

Однак, не зважаючи на викладене, 11 липня 2018 року приватний нотаріус Баранівського нотаріального округу відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав.

Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву та просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Баранівська міська рада свого представника для участі в розгляді справи не направила, при цьому, подала заяву згідно якої заявлений позов визнає, справу просила розглядати без її представника.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2ст. 200 ЦПК України.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, який згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є батьком ОСОБА_5, яка одружилася та взяла собі прізвище «ОСОБА_5» (а.с. 5,7).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, яка є матір'ю позивача (а.с. 5, 8).

З матеріалів спадкової справи відносно ОСОБА_3 та відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Баранівської міської ради від 14.04.2016 року №2427 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спадщину після ОСОБА_3 прийняли (а.с. 9, 28-37).

З матеріалів спадкової справи відносно ОСОБА_4 та довідки відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Баранівської міської ради від 14.04.2016 року №2428 встановлено, що ОСОБА_2 спадщину після ОСОБА_4 прийняла вчасно (а.с. 10, 38-57).

Не зважаючи на викладене, ОСОБА_2 отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 16).

Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннямиЦК УРСР1963 року. Законом України "Про власність".Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом Українив редакції 2003 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с. 13-15).

Враховуючи те, що відповідно до п. 4Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українив редакції 2003року Цивільний кодексузастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобтоЦК УРСРв редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 рокувизначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. НормиЦК УРСРв редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, судом встановлено, що вказаний вище будинок було побудовано відповідно до норм чинного на той час закондавства, а тому, він може бути обєктом спадкування.

Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК Українивстановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ізст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняв спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст.1268,1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10,11,12,13,83,247,258,259,263,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1, на які мала право ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Баранівка Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький