Справа № 161/2832/17
Провадження № 2/161/724/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 рокуЛуцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача- Бохонковича В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеним під приводом обману, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеним під приводом обману.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 травня 2008 року між ним та Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08.

За умовами п.1.1.1. Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13, 5 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору що є його невідємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 70 000 ( сімдесят тисяч ) доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору (100 доларів США = 485 гривень) становить 339 500, 00 грн із визначеним графіком погашення заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 21 травня 2023 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умови п. 1.3. кредитного договору, в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення Кредиту (траншів кредиту), сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за договором, Кредитор укладає: з позичальником в день укладення цього договору іпотечний договір на нерухоме майно , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також договір поруки , за умовами якого поручитель ОСОБА_3, поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з Позичальником як солідарний боржник.

За умовами п. 2.1 кредитного договору надання кредиту на цілі, визначені в п.1.2 цього договору проводяться в межах максимального ліміту заборгованості що діє на дату отримання Траншу Кредиту, після укладення договорів, вказаних в пп, 1.3 та 3.3.5 цього договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів Позичальнику готівкою в іноземній валюті, з позичкового рахунку останнього № 4612 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк».

Відповідно до п.2.4.5 сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, у валюті наданого Кредиту (траншу кредиту) на рахунок № 4612 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

Згідно умови п.1.1.1 та Додатком №1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року, за відкриття позичкового рахунку позичальник сплачує комісію в розмірі 0,99 % від суми кредиту (в грошовій одиниці України по курсу НБУ на день здійснення операції на рахунок 0301.

Позивач вказує, що під час укладання договору, банк приховав від нього повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його, як позичальника, в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості

Позивач зазначає, що укладаючи договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року відповідач, при укладанні спірного кредитного договору не здійснив належно детальний, достовірний та обєктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості, не визначив належно реальну процентну ставку, не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту, банк не встановив застереження, щодо попередження його, як позичальника, про настання валютних ризиків, не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням; не визначив порядок припинення дії кредитного договору; не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту; не визначив відповідальніості кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі); відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; не здійснив оприлюдненняінформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості, про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.

Отже, оскільки вище вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, вважає що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Крім того, з умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року вбачається, що відповідач взяв на себе зобовязання в порядку та на умовах , визначених цим Договором,надати позивачу на споживчі цілі кредит окремими траншами з лімітом кредитування 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 процентів річних.

Згідно з умовами , визначеними п. 1.1.2 Договору, кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку Максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.1.1.1 цього договору, з урахуванням вже наданих траншів кредиту.

Вказує, що був позбавлений права отримати транші кредиту за умовами кредитного договору.

Зокрема, після отримання ряду траншів кредиту на загальну суму 45 тис. дол. США , Банк в односторонньому порядку у 2008 році припинив йому видачу коштів. З розяснень працівників банку позивач дізнався, що у звязку з тим, що розпорядчими документами Національного банку України заборонено видавати кредити у іноземній валюті, в подальшому валютні кошти з відновлювальної кредитної лінії йому видаватись не будуть. Таким чином, вважає, що під час укладання договору, банк приховав від нього, як позичальника, повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його як позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, а також приховав від нього інформацію про можливість здійснення валютних операцій (кредитування) фізичних осіб.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, вважає що при укладенні між ним та відповідачем кредитного договору, його було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту, можливості виконання умов договору відповідачем), а тому вважає, що кредитний договір слід визнати недійсним, який укладений під впливом обману.

На підставі викладеного просив суд визнати порушеним його право, як споживача фінансових послуг банку та визнати недійсним Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року та Додаток №1 до вказаного договору, укладений 22 травня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України ОСОБА_2, у звязку з укладенням їх під впливом обману зі сторони банку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказує, що при укладенні кредитного договору, а також шляхом підписання додаткових угод до нього, позивач фактично був повідомлений в письмовому вигляді про сукупну вартість кредиту та отримав повну інформацію про умови кредитування. Спірним договором, укладеним між сторонами, передбачена інформація про умови кредитування, де зазначені перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, вартості всіх сукупних послуг, а також фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом, вид і предмет суспільної послуги, яка надається споживачу. На момент укладення кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів», не забороняв надання та отримання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України. Позичальником добровільно виконувались договірні умови, починаючи з 2008 року, що свідчить про те, він їх визнав, самостійно з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору позивач не звертався, що свідчить про його згоду з усіма умовами спірного кредитного договору. крім того, суду пояснив, що висновок експерта №8719 не відповідає вимогам законодавства, він не є повним, обґрунтованим, відповіді на всі питання поставлені на вирішення експерта, нечіткі, мають припущення та двозначне тлумачення. Окрім того, експерт при підготовці висновку вийшов за межі своїх повноважень.

Експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що експертний висновок відповідає вимогам чинного законодавства, наданий за результатами проведеного дослідження, в обємі наданих документів та у межах поставлених судом запитань.

Ухвалою суду від 27.04.2017 року, суддею Пушкарчук В.П. було прийнято до розгляду вказану позовну заяву (в редакції, яка діяла на той час) (а.с.86). 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції. У відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши думку представників сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 22 травня 2008 року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 (а.с. 13-17).

Відповідно до умов п. 1.1. кредитного Договору, відповідач (кредитор) надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим договором.

За умовами п.1.1.1. Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13, 5 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору що є його невідємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 70 000 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору (100 доларів США = 485 гривень) становить 339 500, 00 грн із визначеним графіком погашення заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 21 травня 2023 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умови п. 1.3. кредитного договору, в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення Кредиту (траншів кредиту), сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за договором, Кредитор укладає: з позичальником в день укладення цього договору іпотечний договір на нерухоме майно , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-26), а також договір поруки , за умовами якого поручитель ОСОБА_3, поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з Позичальником як солідарний боржник (а.с. 27,28)

За умовами п. 2.1 кредитного договору надання кредиту на цілі, визначені в п.1.2 цього договору проводяться в межах максимального ліміту заборгованості що діє на дату отримання Траншу Кредиту, після укладення договорів, вказаних в пп, 1.3 та 3.3.5 цього договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів Позичальнику готівкою в іноземній валюті, з позичкового рахунку останнього № 4612 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк».

Відповідно до п.2.4.5 сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, у валюті наданого Кредиту (траншу кредиту) на рахунок № 4612 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

Згідно умови п.1.1.1 та Додатком №1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року, за відкриття позичкового рахунку позичальник сплачує комісію в розмірі 0,99 % від суми кредиту (в грошовій одиниці України по курсу НБУ на день здійснення операції на рахунок 0301. Ухвалою суду від 30.05.2017 року, за клопотанням представника позивача, було призначено судову економічну експертизу.

Згідно висновку №8719 судово-економічної експертизи, складеного 18.01.2018 року судовим експертом ОСОБА_5, вбачається, що реальна відсоткова ставка, що розрахована банком згідно Додатку №2 до Договору №070-22-154/08 за укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» договором про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року, в момент його укладення, не відповідає вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року, №168 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року, №541/13808, та документально не підтверджується. Дослідженням поданих документів, згідно укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року та Додатків до даного договору, з урахуванням вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (в чинній редакції) та вимог, передбачених правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року за №541/13808, документально підтверджується Реальна процентна ставка у розмірі 16,46%.

Абсолютне значення подорожчання кредиту, що розраховано банком згідно Додатку №2 до договору №070-22-154/08за укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року в момент його укладення , не відповідає вимогам правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року за №541/13808, та документально не підтверджуються.

Дослідженням поданих документів, згідно укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року та Додатків до даного договору, з урахуванням вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (в чинній редакції) та вимог, передбачених правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року за №541/13808, підтверджується Абсолютне значення подорожчання кредиту у сумі 78 563, 66 дол. США.

При розгляді справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, апеляційним судом встановлено, що позивачем (а.с. 79, рішення апеляційного суду від 03.03.2017 року) ПАТ «УкрСоцбанк» не наведено належними та допустимими доказами існування заборгованості ОСОБА_3 в розмірі, зазначеному у позовній заяві, а тому у позові банку відмовлено, що також підтверджує недійсність правочину, укладеного між сторонами по справі: ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСоцбанк».

У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі № 6-1341цс15 наведено наступну правову позицію: за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила), регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту (п. 1.2 Правил). Відповідно до підпункту д абзацу 1 ч. 2, абзацу 2 ч. 2; підпунктів 1, 2, 5, 6 абзацу З ч. 4; підпункту 2 ч. 5, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного кредитного договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача. Разом з тим, частиною першою ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Наслідком недотримання вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договору споживчого кредиту, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, є зміна або визнання такого положення недійсним, що передбачено ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 230 ЦК України правочин може бути визнано судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції». Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК Українивстановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши умови кредитного договору, висновок судово-економічної експертизи №8719 та вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить положенням Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, на основі наданих сторонами та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що кредитний договір, укладений між ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" слід визнати недійсним.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,77,81,141, 259, 263-268, 354 ЦПК Українист. ст. 203, 215, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банк і банківську діяльність», суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року та Додаток №1 до вказаного договору, укладений 22 травня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» () та громадянином України ОСОБА_2, у звязку з укладенням їх під впливом обману зі сторони банку.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" в користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.08.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук