УХВАЛА

20 грудня 2018 року м. Мукачево Справа №303/7945/18

2/303/2940/18

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочку його сплати по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про зміну договору позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідача із вищевказаним позовом.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочку його сплати, з посиланням на те, що має статус багатодітної сім»ї.

По відношенню до поданого позивачем клопотання слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

Так, частина четверта ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України містить нормативне правило відносно, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Поряд з цим, на підставі частини першої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з розясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, належних і допустимих доказів на підтвердження майнового стану позивача, який би давав підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочку його сплати, позивачем суду не надано.

Разом з тим, зменшення розміру належних до сплати судових витрат та звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду з позовною заявою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

За таких обставин, враховуючи характер визначених у позові спірних правовідносин, предмет спору, подані до суду докази та доводи позивача у позовній заяві, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, підстав для задоволення вимог позивача щодо звільнення від сплати судового збору або відстрочку його сплати, суд не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведено та керуючись ст. ст. 136, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость