РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/3130/18

Провадження № 2/414/738/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні під час спрощеного позовного провадження в залі суду м. Кремінна справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Новососновська (Чапаєва), будинок 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області. В зазначеному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2012 року відповідач виїхав з смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області за межі України. Відповідач тривалий час не проживає в житловій будівлі за вказаною адресою, за власною згодою виписуватись з житлової будівлі не бажає, комунальні платежі не сплачує. З огляду на це позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Новососновська (Чапаєва), 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, в заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі з постановленням заочного рішення. 19 грудня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Новососновська (Чапаєва), будинок 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області (а.с. 8-9).

З 2011 року в зазначеному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в 2012 році виїхав з смт. Красноріченське (а.с. 10).

Як вбачається з довідки Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області від 12.11.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: вул. Новососновська (Чапаєва), будинок 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області (а.с. 11).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї за вказаною вище адресою встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: вул. Новососновська (Чапаєва), будинок 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, але не мешкає там тривалий час, його місцезнаходження невідоме (а.с. 12).

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно приписів ст.ст. 158,159 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 є наймачем і до членів сімї власника не відноситься, правомірно вселився до житла та зареєстрований за зазначеною вище адресою, але не мешкає з 2012 року, платежів не сплачує, а тому є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку за адресою вул. Новососновська (Чапаєва), 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області.

Питання щодо стягнення судових витрат сторонами не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, ЦК України, ст.ст. 9, 71,72,150,158, 159 ЖК УРСР та керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Новососновська (Чапаєва), 115, смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду в загальному порядку подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М.Акулов