Постанова

Іменем України

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 234/19077/16-ц

провадження № 61-28451св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року в складі судді Пікалової Н. М. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Краснощокової Н. С., Груіцької Л. О., Новосьолової Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) про визнання недійсним кредитного договору укладеного між сторонами 21 листопада 2011 року, відшкодування збитків у розмірі 8 779,86 грн та 20 тис. грн моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 21 листопада 2011 року вона звернулася до банку з проханням надати зарплатну картку, отримавши яку вона підписала анкету-заяву, надану їй відповідачем, уважаючи, що надає попередню згоду на отримання банківських послуг, та отримала від представника банку кредитну картку.

Зазначаючи, що банк надав їй кредитну картку ввівши її в оману, оскільки жодного кредитного договору вона не підписувала, просила позов задовольнити з підстав, передбачених статтями 215, 230, 1055 ЦК України.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку з недоведеністю заявлених вимог.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, ґрунтується на повному і об'єктивному встановленні всіх обставин справи.

У касаційній скарзі, поданій 24 жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Наполягає на ттому, що вона не укладала кредитного договору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Краматорського міського суду Донецької області.

08 лютого 2018 року до суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. ОСОБА_4 отримала кредитну картку та користувалася, тобто прийняла пропозицію банку про надання їй кредитного ліміту на умовах визначених банком.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суди встановили, що 21 квітня 2011 року позивач звернулася з анкетою-заявою на видачу зарплатної карти, того ж дня нею була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», на підставі якої ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір укладено у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

ОСОБА_4 періодично користувалася кредитною карткою, знімаючи з неї грошові кошти та повертаючи їх.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення: природа правочину; права та обов'язки сторін; властивості і якості речі, які значно знижують її цінність; властивості і якості речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України (в чинній на момент розгляду справи судами редакції) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи та встановлені судами обставини не дають підстав уважати, що дії відповідача при укладанні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню ОСОБА_4, а також про наявність у таких діях умислу з боку банку, який був спрямований на введення споживача в оману. Позивач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», на підставі якої отримала кредит, яким користувалася, тобто визнала запропоновані банком умови кредитування використовуючи кредитну картку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат