Справа № 243/4677/18
Провадження № 2/243/1823/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суду Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21.11.2017 року її було звільнено з посади прибиральниці на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Концерн Стирол», що підтверджується записами у трудовій книжці. З січня 2017 року роботодавець перестав виплачувати їй заробітну плату.

На даний час, у відповідача рахується заборгованість перед нею по заробітній платі у сумі 23 533,05 грн., а саме: за січень 2017 року у сумі 3 200,00 грн., за лютий 2017 року у сумі 3 163,96 грн., за березень 2017 року у сумі 3 168,70 грн., за квітень 2017 року у сумі 3 200,00 грн., за травень 2017 року у сумі 3 111,81 грн., за червень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за липень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за серпень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за вересень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за листопад 2017 року у сумі 2 192,30 грн.

Нарахування їй у 2017 році заробітної плати роботодавцем саме у таких розмірах підтверджується її індивідуальними відомостями по формі ОК-5 з Пенсійного Фонду України, з яких видно помісячне нарахування їй заробітної плати.

Вказана заборгованість по заробітній платі в сумі 23 533,05 грн. до сих пір не була їй виплачена.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Концерн Стирол» на її користь заборгованість по заробітній платі за січень 2017 року у сумі 3 200,00 грн., за лютий 2017 року у сумі 3 163,96 грн., за березень 2017 року у сумі 3 168,70 грн., за квітень 2017 року у сумі 3 200,00 грн., за травень 2017 року у сумі 3 111,81 грн., за червень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за липень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за серпень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за вересень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за листопад 2017 року у сумі 2 192,30 грн., а всього 23 533,05 грн.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, а позовні вимоги задовольнити (а.с.21).

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причин неявки до суду не повідомив. 06.07.2018 представником відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 135/01-18 від 02.01.2018 року надано відзив, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на наступні обставини.

Місцезнаходження офісних приміщень, виробничих потужностей ПАТ «Концерн Стирол», згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» є м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10.

З квітня 2014 року в Донецькій та Луганській областях почалися масові заворушення, які супроводжувалися захватом адміністративних та приватних будівель, збройними сутичками, що призвело до загрози гибелі мирного населення та загальної дестабілізації ситуації. Внаслідок цього, Указом Президента України від 14.04.2014 року «Про рішення ради національної безпеки та оборони України від 13.04.21014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення АТО на сході України. Приймаючи до уваги початок проведення активної фази бойових дій за місцем розташування Концерну, відповідно до наказу № 1341/1 від 15.03.2015 року, керівництвом ПрАТ «Концерт Стирол» було прийнято рішення про повну зупинку виробництва, завершення розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства.

У проведенні антитерористичної операції, в установленому законодавством України порядку, задіяні сили і засоби субєктів боротьби з тероризмом. У ході проведення антитерористичної операції уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються чисельні кримінальні справи, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд, незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, пошкодження обєктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення, вчинені озброєними організованими злочинними угрупованнями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей.

Приймаючи до уваги початок проведення активної фази бойових дій за місцем розташування Концерну, існуючу загрозу обстрілів і потрапляння засобів ураження по інфраструктури підприємства та неможливість забезпечення безпеки технологічних процесів, пов'язаних з використанням особливо небезпечних речовин, а також з метою збереження життя і здоровя як працівників концерну, так і мешканців міста, відповідно до наказу № 1341/1 від 15.04.2015 року, керівництвом ПрАТ «Концерн Стирол», було прийняте рішення про повну зупинку виробництва, завершення розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства.

Внаслідок дії вищезазначених негативних факторів та обставин, на які ПАТ «Концерт Стирол» не може вплинути, має місце неспроможність підприємства виконувати поточні (договірні) та інші вже існуючі зобовязання, здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток. Робітники підприємства не мають постійного доступу до своєї документації та обліку, що безпосередньо впливає на виконання підприємством його зобовязань щодо справляння та сплати податків і інших обовязкових платежів, а також здійснення платежів за існуючими зобовязаннями.

Зважаючи на дію вищезазначених обставини відповідач був змушений припинити з позивачем трудові відносини, проте не мав змоги вчасно це здійснити в порядку, передбаченому законодавством, оскільки «Концерт Стирол» вчасно не було повідомлено позивачем про засоби звязку із нею.

Крім того, 15.05.2018 року до ЄРДР за № 0000891 внесена інформація за фактом захоплення ПАТ «Концерт Стирол» невстановленими озброєними особами.

Торгово - промисловою палатою України було надано Науково правовий

висновок № 3799/2/21-10.2 від 28.11.2017 року з якого вбачається, що відповідач не має можливості виконувати обовязки, передбачені законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). У зазначеному висновку, торгово-промислова палата, провівши системний аналіз документів та загальновідомих фактів, та керуючись законодавством встановила, що форс-мажорні обставини є надзвичайними, непереборними і мають неминучій характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обстави при всій обачності зобовязальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є ПАТ «Концерт Стирол», вони обєктивно впливають на зобовязання відповідача передбачені ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України, та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення від відповідальності зобовязальної сторони, якою за цим висновком є ПАТ «Концерт Стирол», за невиконання зобовязань, передбачених ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України.

Вважає, що відсутні докази з боку позивача щодо виконання ним своїх трудових обовязків у вказаний ним спірний період, як підстави для нарахування йому заробітної плати з однієї сторони, і наявність доказів, якими підтверджено обставини непереборної сили, через які має місце факт призупинення відповідачем господарської діяльності на непідконтрольній українській владі території, а також факт захоплення ПАТ «Концерт Стирол» невстановленими озброєними особами, з іншої сторони, прямо вказують на безпідставність доводів позивача щодо виконання ним своїх трудових обовязків у зазначений період, якими обґрунтовано його позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене просив у задоволенні позову відмовити (а.с.41-45).

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ПАТ «Концерн Стирол» є юридичною особою, місцезнаходження офісних приміщень, виробничих потужностей є м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10 Донецької області, ідентифікаційний код юридичної особи 05761614 (а.с.9-11).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 працювала у ПАТ «Концерн Стирол» на посаді прибиральниці та була звільнена з роботи 21.11.2017 року за скороченням штату, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України ( Наказ № 950 к від 04.12.2017 року) (а.с.5-6).

З довідки форми ОК-5 ПФУ «Індивідуальні відомості про застраховану особу» вбачається, що з січня 2017 року по листопад 2017 року вона отримувала відповідну заробітну плату: за січень 2017 року у сумі 3 200,00 грн., за лютий 2017 року у сумі 3 163,96 грн., за березень 2017 року у сумі 3 168,70 грн., за квітень 2017 року у сумі 3 200,00 грн., за травень 2017 року у сумі 3 111,81 грн., за червень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за липень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за серпень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за вересень 2017 року у сумі 1 374,07 грн., за листопад 2017 року у сумі 2 192,30 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має

право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною 1 статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-рзатверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Горлівка.

У звязку з початком проведення активної фази бойових дій за місцем розташування Концерну, існуючу загрозу обстрілів і потрапляння засобів ураження по інфраструктурі підприємства та неможливість забезпечення безпеки технологічних процесів, повязаних з використанням особливо небезпечних речовин, а також з метою збереження життя і здоровя як працівників концерну, так і мешканців міста, відповідно до наказу № 1341/1 від 05.04.2015, керівництвом ПАТ «Концерн Стирол», було прийняте рішення про повну зупинку виробництва, завершенню розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства.

З огляду на те, що на окремих територіях Донецької та Луганської областей склалася ситуація, яка унеможливила роботу банківської системи, постановою Правління Національного банку України від 22.07.2014 № 435 «Про затвердження Інструкції щодо організації роботи банківської системи у надзвичайному режимі», постановою Правління Національного банку України від 23.07.2014 № 436 «Про створення робочої групи Національного банку України», починаючи з 24.07.2014 запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», припинена діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій і відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області.

Відповідно до статті 115 КЗпП України,статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на

представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати заробітної плати, застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України.

Згідно з витягом з кримінального провадження №0000891, порушеного за ст. 341 КК України «Захоплення державних або громадських будівель чи споруд» 28 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що у період з червня 2014 року невстановлені озброєні особи на території ПАТ «Концерн Стирол» вчинили дії, пов'язані з захопленням приміщень та майна підприємства. Орган досудового розслідування - Слов'янський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Висновком Торгово-промислової палати України від 28 листопада 2017 року №3799/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції). Із фактичним захопленням з квітня 2014 року (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) ПАТ «Концерн Стирол» відповідач, у тому числі, фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають до виплати на користь робітників, як поточних виплат, так і виплат у день звільнення, та, будучи позбавленим можливості користуватися своїми коштами, здійснювати відповідні виплати, також відповідач втратив доступ до трудових книжок своїх працівників.

Втратою можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих потужностях ПАТ «Концерн Стирол», що знаходиться у м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10, внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) фактично позбавлено можливості виконати обов'язок, передбачений законодавством України про працю, зокрема ч.1 ст.47, ч.1 ст.83 і ст.116 КЗпП України, а саме, провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення.

Предметом доказування та встановлення, з заявлених позивачем позовних вимог у справі, зокрема, підлягали факти виходів на роботу та кількість відпрацьованих днів (годин) починаючи з січня 2017 року по 01.12.2017 року, розмір та складові нарахованої позивачу заробітної плати за зазначений період.

Вказані факти (обставини) за правилами ч. 2 ст.76 та ч. 2 ст. 78 ЦПК України можуть бути підтверджені виключно такими засобами доказування як письмовими, речовими і електронними доказами.

Разом з тим, у визначеному процесуальним законом України порядку, отримати такі докази на час розгляду справи неможливо у звязку з тим, що ПрАТ «Концерн Стирол» знаходиться у м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10, та із фактичним захопленням підприємства, ПрАТ «Концерн Стирол» втратив доступ до первинних документів, на підстав яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, що підлягає виплаті робітнику, як поточні виплати, так і виплати у день звільнення.

Враховуючи вищенаведені обставини, існуюча ситуація виникла внаслідок незаконних та злочинних дій проти Товариства та ніяким чином не залежать від волі ПрАТ «Концерн Стирол».

Саме ці об'єктивні обставини позбавили відповідача можливості доступу до документації та інших даних, необхідних для з'ясування факту наявності зобов'язань перед працівниками, в тому числі і позивачем.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; зобов'язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до п. 1.6. наказу Держкомстату України від 28.09.2005 р. №286 «Про затвердження Інструкції зі статистики кількості працівників» до первинної облікової документації підприємства, установи, організації (далі - підприємства) належать: накази (розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; накази (розпорядження) про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 р. № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». У табелі обліку використання робочого часу (типова форма №П-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т. ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати.

Встановлено, що відповідач не мав обєктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обовязків та виконати свої зобовязання за трудовим договором.

Як слідує з виписки по картковому рахунку № 0040-1125 (карта № 5167 4900 5777 4227), що відкритий на імя ОСОБА_1, у період з 13.01.2017 року по 13.04.2017 року на рахунок позивача було перераховано заробітну плату за січень та грудень 2016 року, та січень 2017 року. Окрім вказаних нарахувань, заробітна плата за період з січня 2017 року по листопад 2017 року позивачу не нараховувалася (а.с.137).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного фонду України форми ОК-5, що була сформована 23.11.2018 року відносно позивача їй були нараховані суми заробітної плати за період за січень 2017 року в сумі 1 677 грн. 99 коп.; за період з лютого 2017 року по листопад 2017 року заробітна плата позивачу не нараховувалася (а.с.176-177).

Згідно даних Словянсько-Лиманського управління ГУ ДФС у Донецькій області від 06 грудня 2018 року вбачається, що інформація про доходи ОСОБА_1 за 2017 рік відсутня (а.с.180).

Суд враховує положення части 2, 8 ст.9, частини 2 ст. 24 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», згідно з якими обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Крім того, відповідно до п. 1.6. наказу Держкомстату України від 28 вересня 2005 року № 286 «Про затвердження Інструкції зі статистики кількості працівників» до первинної облікової документації підприємства, установи, організації належать: наказ

(розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; накази (розпорядження) про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

Отже табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати.

Оскільки табелі обліку робочого щодо Позивача, у звязку з захопленням майна товариства, в розпорядженні відповідача відсутні, тобто первинні документи, які фіксують факт виконання працівником роботи за 2017 рік, а тому нарахування заробітної плати позивачу є технічно та юридично неможливим.

Таким чином, з наданої Індивідуальної відомості про застраховану особу позивача форми ОК-5 (дата формування виписки 23.11.2018 року) вбачається, що страхові внески страхувальником за оспорюваний період 2017 року не сплачені (зазначено в правій частині колонки «НІ»), а позивач, в свою чергу, не надав суду належного доказу та правових підстав виплати їй заробітної плати (а.с.177 зворот).

Крім того, представником відповідача не заперечується факт роботи позивача на підприємстві та виконання нею трудових обовязків у зазначений період, проте представник відповідача не погоджується із наявністю заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 у розмірі 23 533,05 грн.

Як вбачається із висновку Торгово-промислової палати України від 28 листопада 2017 року № 3799/2/21-10.2, з втратою контролю і доступу до своїх виробничих потужностей відповідач втратив доступ до примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, в тому числі до Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Тобто, сам по собі факт звільнення позивача з ПАТ «Концерн Стирол» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Оскільки судом не встановлено вину відповідача у порушенні трудового законодавства перед позивачем ОСОБА_1, яка була звільнена в період встановлення обставин непереборної сили, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення заробітної плати та у задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до переконання, судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 43, 47 Конституції України, ст.ст.9, 263, 617 ЦК України, ст. ст. 4, 21, 115, 116 КзПП України, Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні», Законом України «Про оплату праці», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити за відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4