РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Брайловської М.М.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошового боргу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що він позичив відповідачу ОСОБА_4 1540 доларів США та 24 000 грн. Письмовий договір позички не укладався. На підтвердження отримання у позичку від нього грошових коштів ОСОБА_4 власноручно 30 квітня 2015 року написав та надав йому розписку. Але у вказаний у розписці відповідачем строк 01 квітня 2016 року і у подальшому до теперішнього часу, відповідач йому позичені кошти не повернув, чим порушує взяте на себе зобовязання. Станом на 1-2 квітня 2016 року курс долара США до гривні по офіційному курсу НБУ складав 26,2182 грн. за 1 долар. Відповідно еквівалент доларового боргу відповідача у гривнях станом на 02 квітня 2016 року складав: 1540 доларів США х 26,2182 = 40376,03 грн. У гривневому еквіваленті сума усього боргу відповідача станом на перший день повернення боргу (на 02 квітня 2016 року) складала 24000+40376,03 = 64376,03 грн.

Нарахована сума боргу з врахуванням інфляційних нарахувань на заборгованість відповідача у сумі 24000 грн. за період з 02 квітня 2016 року по день подання позову до суду 31 жовтня 2017 року складає:

24000 грн.: 100% : 30 х 103,5 індекс інфляції ї 29 днів квітня = 24812 грн.

24000 грн.: 100% х 100,1 % (індекс інфляції за травень 2016) = 24024,0 грн.

2400 грн.: 100% х 101,8 (індекс інфляції у вересні 2016) = 24432 грн.

24000 грн.: 100% х 102,8 (індекс інфляції у жовтні 2016) = 24672 грн.

24000 грн.: 100% х 101,8 (індекс інфляції за листопад 2016) = 24432 грн.

24000 грн.: 100% х 100,9 (індекс інфляції за грудень 2016) = 24216 грн.

Інфляційні нарахування за період з 02 квітня по 31 грудня 2016 року складають 812+24+432++672+432+216 = 2588 грн.

За 9 місяців 2017 року зведений індекс інфляції по даним Державного комітету статистики України складає 110,2 %. З врахуванням цього інфляційні нарахування за 9 місяців 2017 року на суму боргу складають 24000:100х110,2 % = 26448 (сума боргу з інфляційними нарахуваннями); 26448-24000=2448 (інфляційні нарахування на суму боргу за 9 місяців 2017 року). Таким чином, загальна сума інфляційних нарахувань на заборгованість у сумі 24000 грн. за період з 02 квітня 2016 року по 31 жовтня 2017 року складає 2588+2448 грн. = 5036 грн. інфляційних нарахувань на підставі статті 625 ЦК України.

Розрахунок суми заборгованості на підставі статті 625 ЦК України у вигляді 3 % річних за період з 02 квітня 2016 року по 31 жовтня 2017 року складає 64376,03 грн. (сума заборгованості у гривнях на 02 квітня 2016 року) : 100 : 365 х 578 днів х 3% = 3058, 30 грн.

На суму заборгованості 64376,03 грн. за період з 02 квітня 2016 року по 31 жовтня 2017 року за користування відповідачем його грошовими коштами нарахована сума процентів у розмірі облікової ставки НБУ на суму заборгованості:

-Проценти у розмірі 22% облікової ставки НБУ за період з 02 квітня 2016 року по 21 квітня 2016 року, що складає 776,04 грн. (із розрахунку 64376,03 грн. : 100 х 22 % : 365 днів х 20 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 19% облікової ставки НБУ за період з 22 квітня по 26 травня 2016 року, що складає 1172,88 грн. (із розрахунку 64376,03 грн.: 100 х 19%: 365 х 35 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 18% облікової ставки НБУ за період з 27 травня по 23 червня 2016 року, що складає 888,92 грн. (із розрахунку 64376,03:100х18%:365х 28 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 16,5 % облікової ставки НБУ за період з 24 червня по 28 липня 2016 року, що складає 1018 грн. 55 коп. (із розрахунку 64376,03 грн.:100х16,5%:365х35 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 15,5 % облікової ставки НБУ за період з 29 липня по 15 вересня 2016 року, що складає 1339,55 грн. (із розрахунку 64376,03 грн.: 100х15,5 %:365х49 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 15 % облікової ставки НБУ за період з 16 вересня по 27 жовтня 2016 року, що складає 1111,15 грн. (із розрахунку 64376,03 грн.: 100 х 15%: 365 х 42 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 14 % облікової ставки НБУ за період з 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року, що складає 4148,28 грн. (із розрахунку 64376,03 грн.:100х14%:365х168 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 13 % облікової ставки НБУ за період з 14 квітня по 25 травня 2017 року, що складає962,99 грн (із розрахунку 64376,03 грн:100х13%:365х42 днів користування коштами);

-Проценти у розмірі 12,5 % облікової ставки НБУ за період з 26 травня по 31 жовтня 2017 року, що складає 3505,41 грн. (із розрахунку 64376,03 грн.: 100 х 12,5 %: 365 х 159 днів користування коштами).

Всього сума процентів за користування відповідачем грошовими коштами за період з 02 квітня 2016 року по 31 жовтня 2017 року складає 776,04+1172,88+888,92+1018,55+1139,55+1111,15+4148,28+962,99+3505,41 = 14723,77 грн. (проценти у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення боргу).

На 31 жовтня 2017 року Національним банком України курс долара США по відношенню до гривні встановлений на рівні 26,8294 грн. за 1 долар.

Тобто 1540 доларів США станом на 31 жовтня 2017 року складають 41317,28 грн.

Загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача на його користь складає 88135,35 грн., яку просить стягнути з відповідача та просить суд стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 881,36 грн.

Просить суд задовольнити позов.

Від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги ОСОБА_3В необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в травні 2016 року ОСОБА_4 виконав своє боргове зобовязання перед ОСОБА_3 за договором позики від 30 квітня 2015 року. Право власності ОСОБА_3 на час звернення до суду порушено не було і підстави для судового захисту відсутні.

Як вбачається з розписки, написаної ОСОБА_4 30 квітня 2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи, сторони боргового зобовязання не оговорювали порядок розрахунків та спосіб боргового зобовязання. В борговому документів зазначена сума боргу, валюта боргу та час повного виконання зобовязання. Стороною відповідача в матеріали справи надано дублікат квитанції «Приватбанк» № 7, код квитанції Р24А, відповідно до якої ОСОБА_4 13 травня 2016 року о 15 год.01 хв. перевів на карту «Приватбанку», що належала ОСОБА_3 40000 грн. Відповідно до визначеного НБУ курсу долара США відносно національної валюти України станом на 13 травня 2016 року за один долар США необхідно було сплатити 25,3129 грн. Відтак, гривневий еквівалент 1540 доларів США станом на 13 травня 2016 року дорівнював 38981,866 грн.

До 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 не виплатив ОСОБА_3 суми боргу і на час прострочення грошового зобовязання застосовується цивільно правова санкція, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. З метою обрахування 3% річних на боргове зобовязання у вигляді 1540 доларів США необхідно суму боргу в доларах перевести в гривневий еквівалент за курсом 01.04.2016 року, що дорівнює 40 376,028 грн. Три відсотки річних за 41 день простроченого доларового зобовязання визначаються як 40 376:100:365*41*3(%)=123 грн.

Право на одержання від позичальника процентів від суми позики передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Розмір відсотків за користування грошима ОСОБА_3 в частині боргу, що була отримана боржником від позичальника в доларах 1540 доларів (станом на 01.04.2016 року дорівнювала 40 376 грн.) складає:

-За період з 02.04.2016 по 21.04.2016 (облікова ставка складала 22%) проценти за користування грошима ОСОБА_3 складали 40 376 грн.:100%*22%: 365 днів*20 днів=486,72 грн.;

-За період з 22.04.2016 по 12.05.2016 (облікова ставка НБУ 19%) проценти за користування грошима ОСОБА_3 складали 40 376 грн.:100*19%:365 днів*21 день=441,37 грн.

Всього сума відсотків за користування грошима ОСОБА_3 в сумі 1540 доларів США за період з 02.04.2016 і до 13.05.2016 дорівнює 928,09 грн.

З урахуванням 3% річних за 41 день прострочення виконання сума відсотків складає 928,09+123=1051,09 грн.

Борг у сумі 1540 доларів США саном на день виконання зобовязання складав 40 032,96 грн., що допустимо округлити до 40 033 грн.

В матеріали справи надано копію квитанції «Приватбанку» № Р24Ф87795739А743139, код квитанції Р24АР24А87795739А743139 від 31 травня 2016року, згідно з якою ОСОБА_4 виплатив шляхом переводу на банківський рахунок (картку) в «Приватбанку» ОСОБА_3 60 000 грн.

Отже, ОСОБА_4 станом на 31 травня 2016 року не виконав боргове зобовязання згідно розписки від 30 квітня 2015 року на суму 24 000 грн. з відповідними нарахуваннями, а також 33 грн. з доларової частки боргу. Загальна сума нарахувань за 1540 доларів США за вищенаведеними розрахунками складала 40 033 грн. сплачено банківським переводом 13 травня 2016 року 40000 грн.

Борг в сумі 24 000 грн. станом на 02 квітня 2016 року передбачає стягнення 3 % річних.

24 000 грн. (сума боргу станом на 02.04.2016 року): 100:365 днів * 59 днів (з 02.04.2016 року по 30.04.2016 року) * 3% = 116,38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК відсотки за користування чужими грошовими коштами протягом 59 днів до дня повного розрахунку складає наступну суму:

-за період з 02.04.2016 року по 21.04.2016 року (облікова ставка НБУ 22% річних) визначається у такий спосіб: 24 000 грн.:100%*22%:365 днів*20 днів=289,32 грн.;

-за період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (облікова ставка НБУ 19% річних), сума визначається в такий спосіб: 24 000 грн.:100%*19%:365 днів*35 днів = 437,26 грн.;

-за період з 27.05.2016 року (облікова ставка НБУ 18% річних), сума визначається як 24 000 грн.:100%*18%:365*4 дні (з 27.05.2016 по 30.05.2016 з урахуванням переводу 60000 грн. 31.05.2016 року)=47,34 грн.

Всього сума відсотків за користування грошима ОСОБА_3 в сумі 24 000 за період з 02.04.2016 і до 30.05.2016 дорівнює 773,92 грн.

Загальна сума гривневої позики станом на день виконання зобовязання складала 24 890, 3 грн., що можливо округлити до 24 890 грн. З урахуванням 33 гривень з частки доларового боргу станом на 30 травня 2016 року ОСОБА_4 заборгував ОСОБА_3 24 923 грн. Приймаючи до уваги надходження на рахунок ОСОБА_3 в «Приватбанку» 60000 грн. від ОСОБА_4 31 травня 2016 року зобовязання в цей день виконане повністю. Тому, просить відмовити у позові.

Представник позивача ОСОБА_5 надав суду відповідь на відзив відповідно до якого зазначив, що рішення Сватівського районного суду було законним та обґрунтованим, винесеним на підставі наданої суду боргової розписки відповідача, а обґрунтування, викладені у відзиві представника відповідача вважає безпідставними в звязку з наступним.

Подані представником відповідача суду копії банківських квитанцій на загальну суму 40000+60000=100000 грн. не відповідають реальній сумі заборгованості відповідача перед позивачем станом на 31травня 2016 року. Встановлений НБУ курс долара США до гривні станом на 31 травня 2016 року складав 25,166 грн. за один долар США. Відповідно, доларова заборгованість відповідача за борговою розпискою станом на 31 травня 2016 складала 1540 доларів США х 25,166 = 38755,64 грн. А вся сума заборгованості з урахуванням вказаного складала станом на 31 травня 2016 року 24000 грн. + 38755,64 грн. = 62 755,64 грн. Але відповідачем було перераховано позивачу станом на 31 травня 2016 року 100000 грн., а не сама сума боргу 62755,64 грн. Тобто при перерахуванні грошових коштів позивач виконував інше грошове зобовязання перед позивачем на іншу суму на 100000 грн., а не реально існуючу суму заборгованості.

З точки зору логіки та звичайних дій по погашенню боргу боржник визначається із реальною точною сумою боргу та її повертає наймодавцю. У даному ж випадку не відповідають реальному борговому зобовязанню дії по нібито погашенню боргу відповідачем, оскільки сума відповідачем перерахована позивачу на 37244 грн. більше, ніж вказана у борговій розписці від 30 квітня 2015 року.

Крім того, боргова розписка від 30 квітня 2015 року відповідачем у позивача витребувана не була і перебуває до теперішнього часу у позивача. Вважає, що це також свідчить про те, що перераховані грошові кошти на виконання іншого грошового зобовязання, ніж повернення боргу.

Сума боргу також не була повернута відповідачем у сумі 24000 грн. та 1540 доларів США, тобто у тому вигляді та у тій валюті згідно розписки.

У поданих суду копіях банківських квитанцій не вказано цільове призначення платежу, а саме те, що грошові кошти відповідач пересилає позивачу на погашення грошового боргу за борговою розпискою від 30 квітня 2015 року, що також вважає свідчить про те, що перерахування грошових коштів було не на виконання розписки від 30 квітня 2015 року.

Крім того, аналізуючи Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, зазначає, що допустимим доказом призначення грошових коштів, що перераховуються, є відповідний платіжним документ з даними щодо призначення платежу. Оскільки в наданих суду копіях квитанцій призначення платежу не містить, то вважає, що дані квитанції не свідчать про виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за розпискою від 30.04.2015 року, а станом на дату подання позову борг за розпискою не є сплаченим.

Також не можна залишити поза увагою і той факт, що відповідачем при перерахуванні грошових коштів на рахунок позивача також враховані та начебто сплачені відсотки за користування грошовими коштами та № 5 річних, оскільки , як вбачається із наведеного представником відповідача розрахунку ОСОБА_4 обізнаний щодо вимог законодавства за порушення виконання грошового зобовязання та сплати відсотків у розмірі облікової ставки НБУ. Проте, як вбачається із наданих квитанцій загальна сума перерахованих грошових коштів становить 100000,00 грн., а відповідно до розрахунку представника відповідача загальна сума, яку ОСОБА_4 зобовязаний був сплатити становить 64923,26 грн. Отже, ОСОБА_4 перерахував суму значно більшу ніж було потрібно.

Що стосується місця проживання відповідача, то зазначає, що у м. Луганську на даний час відповідач не мешкає, оскільки з 01 листопада 2017 року виконує посадові обовязки керівника ТОВ «Самрент», зареєстрованого за адресою: 04215 АДРЕСА_1, відповідно до відомостей, що містяться на сайті Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

В звязку з викладеним вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на позові наполягає з підстав, зазначених у ньому та просить його задовольнити. Дала суду пояснення, аналогічні поясненням, викладеним у позові та відповіді на відзив. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні дала пояснення, аналогічні поясненням, викладеним у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що 30 квітня позивач ОСОБА_3 позичив відповідачу ОСОБА_4 1540 доларів США та 24 000 грн. Письмовий договір позички не укладався. На підтвердження отримання у позичку від позивача грошових коштів ОСОБА_4 власноручно 30 квітня 2015 року написав та надав йому розписку (а.с.5).

Згідно вказаної розписки відповідач ОСОБА_4 зобовязався повернути позивачеві ОСОБА_3 01 квітня 2016 року, однак до теперішнього часу не повернув, чим порушує взяте на себе зобовязання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 533 ЦК України визначена валюта виконання грошового зобовязання. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із наданих в матеріали справи дублікатів квитанцій вбачається, що ОСОБА_4 здійснив на користь ОСОБА_3 наступні платежі: 31 травня 2016 року 60000 грн. та 13 травня 2016 року 40000 грн. (а.с.88,89).

Сам факт того, що ОСОБА_4 перерахував, а ОСОБА_3 отримав вищезгадані кошти ніким не оспорюється.

Однак, представник позивача зазначає, що вказані кошти були розрахунком по іншому зобовязанню між цими ж самими сторонами, при цьому не повідомляючи про яке саме зобовязання, про дату виникнення його, про суму боргу, тощо не повідомляє та жодних доказів не надає.

Отже, судом враховуються вказані перерахування ОСОБА_4 13 травня 2016 року у розмірі 40000 грн. на користь ОСОБА_3 в якості погашення боргу у розмірі 1540 доларів США, а також відсотків та 3 % річних на цю суму за борговою розпискою від 30 квітня 2015 року.

Відповідно до визначеного НБУ курсу долара США станом на 13 травня 2016 року за один долар становив 25,3129 грн., отже 1540 доларів США станом на 13 травня 2016 року дорівнював 38981,866 грн.

Станом на 01.04.2016 року курс долара США відносно гривні становив 26,2182 грн. за 1 долар США. Отже 1540 доларів США становило 40376,028 грн.

Відповідно до ст.. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розпискою від 30 квітня 2015 року сторони не визначали розмір процентів, отже їх розмір потрібно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України.

За користування грошима ОСОБА_3 в частині боргу, що було отримано боржником від позичальника в доларах 1540 доларів США, станом на 01.04.2016 року, дорівнювала 40376 грн., а отже розмір процентів складає:

-за період з 02.04.2016 по 21.04.2016 (облікова ставка складала 22%) проценти за користування грошима ОСОБА_3 складали 40 376 грн.:100%*22%: 365 днів*20 днів=486,72 грн.;

-за період з 22.04.2016 по 12.05.2016 (облікова ставка НБУ 19%) проценти за користування грошима ОСОБА_3 складали 40 376 грн.:100*19%:365 днів*21 день=441,37 грн.

Всього сума відсотків за користування грошима ОСОБА_3 в сумі 1540 доларів США за період з 02.04.2016 і до 13.05.2016 дорівнює 928,09 грн.

З урахуванням 3% річних за 41 день прострочення виконання сума відсотків складає 928,09+123=1051,09 грн.

Борг у сумі 1540 доларів США саном на день виконання зобовязання складав 40 032,96 грн., що допустимо округлити до 40 033 грн.

В звязку з простроченням виконання зобовязання з погашення боргу на 41 день, то три відсотки річних за 41 день простроченого доларового зобовязання визначаються як 40 376:100:365*41*3(%)=123 грн.

Отже, всього заборгованість за відсотками складає: 928,09+123+1051,09 грн., а відповідно заборгованість на день виконання зобовязання складав 40032,96 грн., що допустимо округлити до 40033 грн.

Окрім того, судом враховуються вказані перерахування ОСОБА_4 31 травня 2016 року у розмірі 60000 грн. на користь ОСОБА_3 в якості погашення боргу у розмірі 24000 грн., а також відсотків та 3 % річних на цю суму за борговою розпискою від 30 квітня 2015 року та залишок у 33 грн. з доларової частки боргу, а саме:

Борг в сумі 24 000 грн. станом на 02 квітня 2016 року передбачає стягнення 3 % річних.

24 000 грн. (сума боргу станом на 02.04.2016 року): 100:365 днів * 59 днів (з 02.04.2016 року по 30.04.2016 року) * 3% = 116,38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК відсотки за користування чужими грошовими коштами протягом 59 днів до дня повного розрахунку складає наступну суму:

-за період з 02.04.2016 року по 21.04.2016 року (облікова ставка НБУ 22% річних) визначається у такий спосіб: 24 000 грн.:100%*22%:365 днів*20 днів=289,32 грн.;

-за період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (облікова ставка НБУ 19% річних), сума визначається в такий спосіб: 24 000 грн.:100%*19%:365 днів*35 днів = 437,26 грн.;

-за період з 27.05.2016 року (облікова ставка НБУ 18% річних), сума визначається як 24 000 грн.:100%*18%:365*4 дні (з 27.05.2016 по 30.05.2016 з урахуванням переводу 60000 грн. 31.05.2016 року)=47,34 грн.

Всього сума відсотків за користування грошима ОСОБА_3 в сумі 24 000 грн. за період з 02.04.2016 і до 30.05.2016 дорівнює 773,92 грн.

Загальна сума гривневої позики станом на день виконання зобовязання складала 24 890, 3 грн., що можливо округлити до 24 890 грн. З урахуванням 33 гривень з частки доларового боргу станом на 30 травня 2016 року ОСОБА_4 заборгував ОСОБА_3 24 923 грн. Приймаючи до уваги надходження на рахунок ОСОБА_3 в «Приватбанку» 60000 грн. від ОСОБА_4 31 травня 2016 року зобовязання в цей день виконане повністю.

Отже, сума боргу за борговою розпискою від 30.04.2015 року погашена, а також погашені у добровільному порядку сума процентів та 3 % річних інфляційних витрат.

Пояснення представника позивача щодо не зазначення призначення здійснених ОСОБА_4 платежів, а саме призначення платежу суд вважає необґрунтованими, оскільки факт зарахування грошових коштів ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ніким не оспорюється та в повній мірі підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» та як вже було зазначено, суду не надано жодних доказів існування інших зобовязань між тими ж самими сторонами.

Щодо тверджень позивача про наявність боргу в звязку з наявністю оригінала розписки у позивача, то суд також вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки з огляду на обраний боржником спосіб виконання зобовязання вбачається, що борговий документ при виконані зобовязання може бути повернутий кредитором за вимогою боржника.

Також,твердження позивача про те, що відповідач наразі мешкає у м. Києві, а не у м. Луганську, а отже йому було відомо про розгляд справи у суді, суд не може визнати обґрунтованими, оскільки у позовній заяві саме позивачем зазначено адресу реєстрації відповідача у м. Луганську, а доказів реєстрації чи проживання відповідача у м. Києві суду не було надано.

Отже, даний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошового боргу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 527, 530, 543, 599, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76-81,95,141,263-265,273,280,354,355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошового боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сватівський районний суд Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2018 р.

Суддя: С.М.Скрипник