Справа № 182/3817/18
Провадження № 2/0182/2408/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.08.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 1980 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., реєстровий № 1-460, належить 17/26 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Інша частина будинку належить ОСОБА_3

На даний час за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, а також її син ОСОБА_2, який з 2011 року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі та жодних його особистих речей в будинку немає.

Однак, наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку створює їй перешкоди у здійсненні права користування, оскільки вона змушена сплачувати за нього деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Оскільки ОСОБА_2 не користуються спірним житловим будинком з 2011 року без поважних причин, позивач просила суд визнати його такими, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він зазначив, що ознайомився з позовними вимогами ОСОБА_1 та не заперечує проти задоволення її позову. Розгляд даної справи просив проводити без його участі (а.с.29).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.34).

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 1980 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., реєстровий № 1-460, належить 17/26 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1(а.с.6-7).

Інші 9/26 частин даного житлового будинку належать ОСОБА_3 (а.с.15-18).

Разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований її син ОСОБА_2 (а.с.9)

Згідно Акта про непроживання від 23 травня 2018 року затвердженого головою квартального комітету № 29, відповідач ОСОБА_2 з 2011 року в спірному житловому будинку не проживає (а.с.8).

Враховуючи те, що відповідач з 2011 року не проживає в зазначеному житлову будинку без поважних причин, та приймаючи до уваги докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,89,141,218,263-265 ЦПК України, ст. ст. 317,319,405 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров