Номер провадження: 22-ц/785/120/18
Номер справи місцевого суду: 520/6541/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Чепрас А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 19.10.2007р. обтяжена іпотекою, була встановлена заборона на відчуження нерухомого майно.

21 травня 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження ВП№43419329, наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Вказаний арешт був накладений на підставі виконавчого листа №2-1350/11 виданого 10.04.2014р. Ізмаїльським міськрайонним судом, який видано згідно ухвали суду, яку ухвалено за клопотанням ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про арешт, зокрема, всього належного боржнику ОСОБА_2 майна.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29 квітня 2015 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ ОСОБА_4 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.10.2007 року в загальному розмірі 1927847,98 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 19.10.2007 року, а саме на квартиру, складається з двох кімнат, загальною площею: 48,6 кв.м., та має такі характеристики: 1 - коридор, 2 вбудована шафа, 3 - туалет, 4 - кухня, 5,6 - житлові, 7 - ванна, житловою площею 29,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом визнання права власності на неї за іпотекодержателем - АТ Дельта банк.

З 24 квітня 2017 року власником квартири є акціонерне товариство „Дельта Банк" (а.с.7).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що звертаючись з даним позовом до суду позивач невірно визначився з відповідачем, а саме, особа в інтересах якої накладено оскаржуваний арешт на майно (квартиру) ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», позивачем до участі у справі у якості співвідповідача не залучався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, відповідно до розяснень, що викладені в п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI).

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Отже, відповідачем у даній справі про зняття арешту з майна, крім боржника, обов'язково має бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволенням позову у справі вирішено питання про права і обов'язки цієї особи щодо спірного майна.

З матеріалів справи вбачається, що арешт на спірне майно був накладений в інтересах ПАТ «ОСОБА_3 Аваль»21 травня 2014 року, тобто до ухвалення рішення Київського районного суду м.Одеси від 29 квітня 2015 року, яким було визнано право власності на спірну квартиру заПАТ ОСОБА_4 .

Проте, позивач не пред'явив позов до вказаного відповідача.

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в межах заявлених вимог позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними заявленим вимогам та правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_5