Рішення

Іменем України

05 вересня 2018 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, у якому просить надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорта, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину державного кордону України без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення сином повноліття, також просить надати дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя, в тому числі і до Єгипту, Туреччини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення сином повноліття, посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві,

Позивач у судове засідання не з"явився, однак вказав у позовній заяві про те, що справу розглядати у його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, але не повідомила суд про причини своєї неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 20 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було зареєстровано 26 вересня 2000 року, актовий запис № 98, розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18 липня 2003 року у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Як вбачається із позовної заяви, що позивач має намір забезпечити відпочинок дитині ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, для підвищення рівня його світогляду, покращення стану здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.

Крім того, позивач має можливість восени, в вересні - жовтні 2018 року вивезти дитину ОСОБА_3 на відпочинок та для оздоровлення за кордон, а саме до Єгипту.

Як вбачається з позовної заяви, що позивач, усно звертався до відповідачки з проханням надати заяву про дозвіл на поїздку за кордон їхнього сина, однак відповідачка відповідну заяву про дозвіл не надала. У зв'язку з чим дитина позбавлена можливості відпочити та оздоровитися за кордоном.

Відповідно до змісту п. 1, ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Згідно з статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Однак, відповідачка не дає згоди на виїзд дитини за кордон без будь-яких вагомих причин.

Також, статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частинами 1,2 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до змісту Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, оформлення паспорта або проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Відповідно до пп.2 п.7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Згідно з ч.2,3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Враховуючи вище наведене, право дітей на вільний, тимчасовий виїзд за кордон у супроводі батьків чи одного з них, у тому числі з метою, оздоровлення та відпочинку, на переконання суду, є пріорітетним.

Однак, суд вважає що надання дозволу на тимчасовий виїзди дитини у супроводі батька на весь час до досягнення ОСОБА_3 16 -ти років є передчасним, а відтак надання дозволу на тимчасовий виїзд на строк з 15 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року буде достатнім.

Аналізуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, надавши дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю АДРЕСА_1, для виготовлення закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину державного кордону України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, також надавши дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України на строк з 15 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, з дати набрання законної сили рішенням суду.

У задоволенні решти вимог позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 150, 155, 157, 160, 161 СК України, ст.. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон -задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю АДРЕСА_1, для виготовлення закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину державного кордону України неповнолітньому сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

Надати дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України на строк з 15 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року, з дати набрання законної сили рішенням суду.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В. Малярчук