ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Київ

справа № 362/12/17

провадження № 22ц/824/2076/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Шуляку Д.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Васильківськівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року у складі судді Корнієнка С.В., повний текст складений 11 липня 2018 року,

встановив:

У січні 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліна І.В. про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, яка склала заповіт від 07.05.2015 року, яким заповіла все майно на ім'я позивачки.

У встановленому законом порядку позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, проте з'ясувалось, що вказана спадкова квартира перейшла у власність до ОСОБА_7 на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2015 року, яка в свою чергу 17.09.2015 року відчужила вказану квартиру ОСОБА_8

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.12.2015 року було скасовано рішення Васильківського міськрайонного суду від 03.07.2015 року на підставі якого ОСОБА_7 отримала у власність спірну квартиру, однак 17.06.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договори позики та іпотеки, при цьому рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 року в рахунок погашення боргу було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру, і ОСОБА_4 02.08.2016 року зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру.

Після чого, 29.11.2016 року відповідачка ОСОБА_4 відчужила спірну квартиру відповідачу ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліною І.В. та зареєстрованого за № 815, яку останній подарував, згідно договору дарування від 14.12.2016 року, відповідачці ОСОБА_2

Позивачка вважає вчинені правочини стосовно спадкової квартири незаконними, тому вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Крім того, позивачка зазначила, що на час розгляду справи частка спадщини померлої склала 2/3 частині від спірної квартири, а 1/3 частина рахується за її сином ОСОБА_9, який помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки на час своєї смерті останній проживав разом із матір'ю, то вона прийняла спадщину, яка залишалася після його смерті, проте не встигла належним чином її оформити, таким чином вважає, що до спадкової маси, що залишилися після смерті ОСОБА_6 входить спірна квартира в повному обсязі, яку вона має права успадкувати за заповітом, тому просила визнати право власності на спірну квартиру та витребувати її із чужого незаконного володіння ОСОБА_2

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року позов було задоволено.

Суд визнав недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29.11.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; договір дарування цієї квартири укладений 14.12.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, скасував державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.

Суд визнав за позивачкою ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 та витребував із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірну квартиру.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначив у скарзі, що судом не враховано те, що до позивачки, як до спадкоємиці за заповітом, не перейшли права необхідні для набуття права власності на 1/3 частину квартири, яка є предметом спору, оскільки право власності на цю частину не було зареєстровано за ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_9 Крім того, на момент придбання ним спірної квартири, право власності на неї належало ОСОБА_4 на підставі рішення суду, яке не було змінено чи скасовано, отже він є добросовісним набувачем, тому ця квартира не може бути витребувана.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який скаргу підтримав, пояснення позивачки і її представника, які заперечували проти задоволення скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності до заповіту від 07 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М., за реєстровим № 867, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, заповіла все своє майно позивачці ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно актового запису № 17 від 17 січня 2012 року, ОСОБА_9, який є сином ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, при цьому був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , зазначений документ виданий на підставі заяви його матері ОСОБА_6

Як вбачається з архівної довідки КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» № 713 від 21.09.2015 року, 2/3 частині квартири АДРЕСА_1 належали померлої ОСОБА_6, а 1/3 частині - її синові ОСОБА_9

З огляду спадкової справи № 31/20145 померлої ОСОБА_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Нещасної Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2015 року по цивільній справі № 22-ц/780/6011/15 рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2015 року по цивільній справі № 362/2999/15-ц, яким визнано право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, було скасовано та прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 (а.с.11-12).

За договором купівлі-продажу від 17 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Бобковою І.О., за реєстровим № 719, ОСОБА_7 продала вказану квартиру відповідачу ОСОБА_8

12 липня 2016 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області по цивільній справі № 362/3365/16-ц за позовом відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 перед ОСОБА_4 за договором позики грошових коштів від 17.06.2016 року в розмірі 250 000 грн., було звернуто стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру, з реєстрацією 02.08.2016 року права власності на ім'я відповідача ОСОБА_4

29 листопада 2016 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліною І.В., за реєстровим № 815, відповідач ОСОБА_4 відчужила вказану квартиру відповідачу ОСОБА_3, який в свою чергу 14 грудня 2016 року за договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Смоліною І.В., за реєстровим № 886, подарував квартиру відповідачці ОСОБА_2

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року по цивільній справі № 22-ц/780/6855/16 рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2016 року по цивільній справі № 362/3365/16-ц, яким визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_4, було скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні її позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що на час своєї смерті ОСОБА_9 проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6, тому остання прийняла спадщину після його смерті у вигляді 1/3 частині спірної квартири, а тому, на час смерті ОСОБА_6, їй належала спірна квартири в цілому тому входила до її спадщини.

Судова колегія погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_6 була зареєстрована та постійно проживала разом із своїм сином спадкодавцем ОСОБА_9 на час його смерті, тому є такою, що прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини спірної квартири, при цьому інша 2/3 частина квартири належала їй, тому на час смерті самої ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спірну квартиру в цілому.

За таких обставин, судова колегія вважає правильними висновки суду про те, що право власності на спірну квартиру підлягає визнанню за ОСОБА_1, як спадкоємицею за заповітом після смерті спадкодавиці ОСОБА_6, оскільки такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону і не спростовані доводами апеляційної скарги.

Разом з тим, судова колегія не може погодитись з висновком суду про задоволення позову в частині визнання недійсними правочинів, оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, на право витребувати в набувача це майно.

Згідно ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : 1) було загублене власником, або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, оскільки спірна квартира вибула з володіння позивачки, як особи, якій спірна квартира передана у спадок, поза її волею, тому вона має право на витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння ОСОБА_2, тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судової колегії, тому рішення суду підлягає скасуванню в частині визнання недійсними договорів та ухваленню в цій частині нового судового рішення, про відмову в задоволенні цих вимог. В решті рішення суду підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Васильківськівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2018 року скасувати в частині визнання недійсними договорів та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині залишити без задоволення.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: