УХВАЛА

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 183/1511/17

провадження № 61-35974ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 7 824,23 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 2,845 га, без номеру та дати, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро», зареєстрований 04 травня 2009 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 04-09-126-01980.

Стягнуто з ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в сумі 6 865,44 грн. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ агрофірми «Олімпекс-Агро» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 4166,19 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 20 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору майнового характеру є стягнення заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 7824,23 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору немайнового характеру є розірвання договору оренди землі.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подалакасаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик