ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» грудня 2018 року
м. Харків
справа № 643/6587/18-ц
провадження № 22ц/818/870/18
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Асавалюк О.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Луганський обласний військовий комісаріат

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2018 року в складі судді Горбунової Я.М.,

в с т а н о в и в:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту участі в бойових діях.

Заява мотивована тим, що він з 30 жовтня 1978 року по 13 лютого 1981 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил Союзу РСР та в період з 15 квітня 1980 року по 10 серпня 1980 року приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан у складі військової частини № НОМЕР_1 , однак при звільненні з лав збройних сил не звернув увагу на той факт, що у його військовому квитку відсутня відповідна відмітка про участь у бойових діях (виконання інтернаціонального обов`язку).

Вказав, що 12 лютого 2018 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій, проте йому відмовлено та зазначено про необхідність терміново надати довідку військового комісаріату на підтвердження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку), оформлену згідно вимог чинного законодавства.

Зазначив, що надати довідку неможливо, оскільки він проживав у м. Антрацит Луганської області та перебував на обліку в Антрацитівському військовому комісаріаті Луганської області, проте у зв`язку з тим, що населений пункт зараз знаходиться у складі незаконного формування, вимушений терміново його покинути, та на даний час владою самопроголошеної республіки всі органи та структурні підрозділи на тимчасово окупованій території не підпорядковані Україні.

Вказав, що факт того, що він дійсно проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 та приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан підтверджується заявами його побратимів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначив, що встановлення факту проходження ним служби у зазначений період на території Республіки Афганістан є необхідним для внесення саме цього періоду до стажу його роботи та служби, що створить можливість для вирішення питання призначення йому пенсії.

Просив встановити юридичний факт його участі у бойових діях в період з 15 квітня 1980 року по 10 серпня 1980 року в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_1 (виконання інтернаціонального обов`язку).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: факт участі ОСОБА_1 у бойових діях в період з 15 квітня 1980 року по 10 серпня 1980 року в Республіці Афганістан у складі військової частини № 2033 (виконання інтернаціонального обов`язку).

Не погоджуючись з рішенням суду, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що заявник як учасник бойових дій може мати право на дострокове призначення пенсії за віком за умови документального підтвердження такої участі, оскільки лише факту отримання посвідчення учасника бойових дій недостатньо; що у посвідченні учасника бойових дій, довідці та витягу з протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні дані про участь ОСОБА_1 у бойових діях; що згідно іменного списку №8/43 по ІНФОРМАЦІЯ_3 на встановлення статусу та видачі посвідчення «Учасник бойових дій», статус учасника бойових дій заявнику надано на підставі показань свідків; що рішенням Управління у формі протоколу заявнику відмовлено у достроковому призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій у зв`язку з відсутністю документального підтвердження такої участі; що заявник протягом тривалого часу не звертався щодо питання відсутності відповідного запису у його військовому квитку і лише у 2017 році став ініціювати питання отримання статусу учасника бойових дій; що ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та Московським районним військовим комісаріатом м. Харкова підтверджено відсутність в особовій справі ОСОБА_1 № НОМЕР_2 та у військовому квитку НОМЕР_3 даних про участь заявника у бойових діях; що судове рішення не може ґрунтуватися лише на показаннях заявника, допитаного як свідка, та нотаріально посвідчених заявах свідків.

11 грудня 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому зазначив, що показання свідків, які завірені нотаріально, є належними та допустимими доказами в цій справі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 довів факт участі заявника у бойових діях в період з 15 квітня 1980 року по 10 серпня 1980 року в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_1 (виконання інтернаціонального обов`язку).

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно витягу з протоколу від 27 жовтня 2017 року №9-С засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни, яка утворена у відповідності з наказом МО України №200 від 07 травня 2015 року, затвердженого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішено надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій, видати посвідчення та листи талонів.

Із відповіді відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій №1 Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова №4764/30-02/1 від 27 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що для вирішення питання призначення йому пенсії за віком як учаснику бойових дій згідно його заяви від 12 лютого 2018 року, необхідно терміново надати довідку військового комісаріату на підтвердження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку), оформлену за формою додатку 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Із протоколу управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 11 травня 2018 року щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12 лютого 2018 року, який звернувся за достроковим призначенням пенсії за віком як учасник бойових дій вбачається, що ОСОБА_1 , якому надано статус учасника бойових дій на підставі показань свідків, за виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан у складі військової частини ВЧ № 2033 у 1980 році, може мати право на дострокове призначення пенсії за віком як військовослужбовець, який брав участь у бойових діях за умови документального підтвердження такої участі (лише факту отримання посвідчення учасника бойових дій недостатньо, оскільки воно видано не відповідно до пункту 19, пункту 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Періоди військової служби у складі діючої армії в період бойових дій (під час виконання інтернаціонального обов`язку) визначаються на підставі довідок за формою додатку 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, які надаються військовими комісаріатами.

Заявник надав посвідчення учасника бойових дій, серія НОМЕР_4 , від 01 листопада 2017 року, яке видано Луганським обласним військовим комісаріатом, довідку № 12 від 07 лютого 2018 року про період служби у Збройних Силах з 20 жовтня 1978 року по 13 лютого 1981 року, видану Московським районним військовим комісаріатом м. Харкова, витяг з протоколу від 27 жовтня 2017 року №9-С засідання комісії Луганського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни. В наданих документах відсутні дані про участь ОСОБА_1 у бойових діях.

Також на запит Управління Пенсійного фонду Московського району м. Харкова до Московського районного військового комісаріату м. Харкова надійшов лист № 469 від 23 березня 2018 року, де зазначено, що в особовій справі ОСОБА_1 № НОМЕР_2 та у військовому квитку НОМЕР_3 відсутні дані про участь заявника у бойових діях.

Із іменного списку №8/43 по Сєвєродонецькому міському військовому комісаріату на встановлення статусу та видачі посвідчення «Учасник бойових дій» вбачається, що статус учасника бойових дій ОСОБА_1 надано на підставі показань свідків.

На підставі викладеного вирішено відмовити ОСОБА_1 у достроковому призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та заяви від 12 лютого 2018 року, оскільки за наданими документами не підтверджено, що він як військовослужбовець брав участь у бойових діях.

З листа Московського районного військового комісаріату м. Харкова № 469 від 23 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 на військовий облік у Московському РВК м. Харкова став 28 грудня 2017 року із Сєвєродонецького РВК Луганської області та в його особовій справі №85149 та у військовому квитку НОМЕР_3 відсутні дані про його участь у бойових діях.

З відповіді Московського районного військового комісаріату м. Харкова № 676 від 16 квітня 2018 року вбачається, що згідно відповіді Сєвєродонецького МВК Луганської області щодо встановлення статусу учасника бойових дій лейтенанту запасу ОСОБА_1 в наданих документах період участі у бойових діях відсутній.

З заяви ОСОБА_3 , справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Володимирецького районного нотаріального округу Рівненської області Гузоватою Н.В. 26 березня 2018 року за №305, вбачається, що він дійсно проходив військову службу з жовтня 1978 року по лютий 1981 року у ВЧ № НОМЕР_1 та в 1980 році приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, а також ОСОБА_1 проходив службу з 15 квітня 1980 року по 10 серпня 1980 року у ВЧ № НОМЕР_1 та разом з ним у 1980 році приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан.

З заяви ОСОБА_4 , справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М.. 28 березня 2018 року за №514, вбачається, що він дійсно проходив військову службу з жовтня 1978 року по лютий 1981 року у ВЧ № НОМЕР_1 та в 1980 році приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, а також ОСОБА_1 проходив службу з жовтня 1978 року по лютий 1981 року у ВЧ № НОМЕР_1 та разом з ним з 15 квітня по 10 серпня 1980 року приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідка заявник підтвердив обставини, якими обґрунтовуються вимоги заяви.

За змістом частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У пункті 2 цієї постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Згідно частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Перелік держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що Афганістан віднесено до переліку держав, на території якої в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року проходили бойові дії.

Проте, у відповідності до вимог чинного законодавства встановлено та визначено порядок щодо встановлення участі в бойових діях.

Зокрема, для виконання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанов Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» (із змінами), від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», від 13 січня 1995 року № 16 «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та від 20 серпня 2014 року № 413 «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» - Міністерством оборони України видано наказ від 07 травня 2015 року № 200, «Про затвердження Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості», реєстрація у Міністерстві юстиції України 14 травня 2015 року за № 531/26976.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони

(додаток N 2).

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 просив встановити факт його участі у бойових діях в період з 15 квітня 1980 року по 10 серпня 1980 року в Республіці Афганістан у складі військової частини НОМЕР_1 (виконання інтернаціонального обов`язку) з метою внесення цього періоду до стажу його роботи та служби, що створить можливість для вирішення питання призначення йому пенсії.

Із витягу з протоколу від 27 жовтня 2017 року №9-С засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни вбачається, що ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій. Проте, заявнику відмовлено у достроковому призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій, оскільки наданими ним документами не підтверджено, що він як військовослужбовець брав участь у бойових діях, а також роз`яснено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі, під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів та повідомлено про необхідність надання такої довідки.

Отже, заявнику необхідно звернутися до військового комісаріату для отримання відповідної довідки.

Доводи щодо неможливості її подання є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи його особова справа міститься у Московському РВК м. Харкова та він має можливість звернутися до Сєвєродонецького РВК Луганської області.

Таким чином, для вирішення питання про можливість встановлення факту участі у бойових діях та призначення на цій підставі пенсії чинним законодавством визначений інший позасудовий порядок розгляду.

Посилання ОСОБА_1 на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, на рішення у справі «Олександр Волков проти України» щодо нотаріально завірених заяв є недоречним в цій справі, оскільки для розгляду цієї заяви ОСОБА_1 визначено національним чинним законодавством інший позасудовий порядок.

Враховуючи, що суд не дослідив і не надав належної оцінки поданим доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви.

У зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Питання щодо стягнення судового збору в розмірі 528, 60 грн. вирішено відповідно статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова судовий збір в розмірі 528, 60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б.Яцина

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.