Справа № 401/2017/18
Провадження № 2/401/1045/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючий суддя - Андріянов О.В.

За участю: секретаря - Суботніцької О.А.;

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області цивільну справу за позовом: ОСОБА_2 до виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, ІІІ-тя особа, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування розпорядження органу приватизації, визнання права на приватизацію житла, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вимогами про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування розпорядження органу приватизації, визнання права на приватизацію житла.

Просить суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, що в м. Світловодську Кіровоградської області, виданого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 04.11.1993 р., № 1295; визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 04.11.1993 р., № 1295; визнати за позивачем право на приватизацію вказаного житла.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є сином померлого 30.04.2016 р. ОСОБА_5 Після його смерті, згідно заповіту, квартиру АДРЕСА_2 успадкував ОСОБА_3 Вважає, що приватизація квартири відбулася із порушенням прав позивача, так як в цій квартирі проживали його батьки та він сам, з часу його народження і до кінця 1993 року, а тому він також має право на приватизацію частини квартири в звязку із тим, що він, як малолітня особа, мав право на користування вказаною квартирою з народження, та за ним зберігалося право на користування цим житлом як члена сімї.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та пояснив, що на час винесення рішення про приватизацію житла позивач в квартирі не мешкав та не був там зареєстрований.

Сторони та ІІІ-тя особа у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Інші учасники розгляду справи про причини неявки у судове засідання не повідомили.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що на вимогу суду була надана довідка комунального підприємства, що є правонаступником житлово-експлуатаційної організації, яке обслуговує будинок, де розташована спірна квартира.

17.08.2018 р. відкрите провадження у справі;

17.09.2018 р. відкладено розгляд справи в звязку із неявкою позивача;

10.10.2018 р. за клопотанням ІІІ-ї особи відкладено розгляд справи;

13.11.2018 р. судом витребувані докази.

Справа розглядається за формою спрощеного провадження, на підставі наявних доказів.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач є сином померлого 30.04.2016 р. ОСОБА_5 За життя ОСОБА_5 набув право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що в м. Світловодськ Кіровоградської області. Зазначена частина квартири у власність була набута відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Разом із ОСОБА_5, іншу 1/2 частину квартири приватизував батько останнього, ОСОБА_4 На час приватизації в квартирі АДРЕСА_1, що в м. Світловодськ Кіровоградської області були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та батько позивача, ОСОБА_5 Квартиру було приватизовано 04.11.1993 р.

Спірна квартира належала до державного житлового фонду та наймачем цієї квартири був не батько позивача, а його дід ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1, ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно, а тому суд не виключає того, що позивач, як член сімї ОСОБА_6, проживав з часу свого народження в спірній квартирі.

Відповідно до ч. 2, ст. 17 ЦК УРСР, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, місцем проживання неповнолітньої дитини, віком до 15 років, визнавалося місцем проживання батьків цієї дитини.

16.04.1991 р. ОСОБА_5, батько позивача, виписався з квартири та втратив право на користування нею, разом із ним таке право втратив і позивач. Відомостей щодо прописки та проживання матері позивача у спірній квартирі сторонами не було надано.

Згодом, ОСОБА_5 та позивач перестали бути членами однієї родини, так як шлюб, який був укладений між батьками позивача був розірваний за рішенням суду від 10.02.1992 р. Свідоцтво про розірвання шлюбу було видане 09.03.1992 року.

Як слідує зі змісту судового рішення про розірвання шлюбу, батьки позивача разом не проживали з грудня 1991 року. ОСОБА_5 співмешкав з іншою жінкою.

Рішення суду про розірвання шлюбу, згідно ч. 4, 5, ст. 82 ЦПК України, має преюдиціальне значення. Вказаним рішенням зафіксовані правовідносини та обставини, які існували станом на дату винесення цього рішення та були підтверджені сторонами по справі, батьками позивача.

З урахуванням встановлених судовим рішенням від 10.02.1992 р. обставинам, суд не може прийняти як належний доказ копію акту щодо проживання позивача в спірній квартирі в період з 10.09.1988 р. по 31.12.1993 р., який суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи відповідно до рішення суду від 10.02.1992 р. Окрім цього, судом не було встановлено, що особи, які посвідчили викладений в акті факт дійсно проживають за вказаною адресою та проживали за цією адресою на час виникнення вказаних подій, а також те, що їм із достовірністю відомі ці обставини.

Відповідно до ч. 1, ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизувати житло мають право члени сім'ї наймача, громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Позивач, після того, як його батько виписався з квартири, розірвав шлюб із матірю позивача та з грудня 1991 року став мешкати окремо з іншою жінкою, перестав бути членом сімї ОСОБА_5, а так само наймача спірної кватири, свого діда, ОСОБА_4, втратив право на користування квартирою та на час приватизації у спірній квартирі не проживав.

17.03.1992 р. ОСОБА_5 знову прописався в спірній квартирі, а 04.11.1993 р., відповідно до ч. 2, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за заявою наймача, свого батька, ОСОБА_4, так як був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі, 04.11.1993 р., за розпорядженням органу приватизації, набув право на 1/2 частину спірної квартири. Згодом ОСОБА_5 успадкував 1/2 частину спірної квартири після смерті свого батька.

На даний час право власності на квартиру належить ІІІ-й особі, яка успадкувала вказане майно за заповітом ОСОБА_5

Вказаний заповіт оскаржувався у судовому порядку позивачем (справа № 401/3610/16-ц), в задоволенні позову було йому відмовлено, проте доказів на обґрунтування цього твердження позивачем суду надано не було.

Встановлені під час розгляду справи фактичні обставини підтверджуються наданими сторонами доказами, копіями: свідоцтва про народження позивача; рішення суду про розірвання шлюбу між батьками позивача; свідоцтва про розірвання шлюбу між батьками позивача; свідоцтва про право власності на квартиру; архівної довідки КМБТІ щодо права власності на квартиру ІІІ-ї особи; свідоцтва про право на спадщину виданого ОСОБА_5; заяви до органу приватизації; довідки про склад сімї наймача на час приватизації; розпорядження органу приватизації; довідки КП «Житлосвіт 2012» щодо належності квартири до приватизації, особи наймача та реєстрації в ній осіб.

З урахуванням викладеного, позивач не має права на приватизацію вказаної квартири.

Окрім цього, по своїй суті, предявлений до органу місцевого самоврядування позов про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування розпорядження органу приватизації, визнання права на приватизацію житла, є позовом про захист права позивачем на житло, оспорювання права власності на квартиру, яка належить ІІІ-й особі, спір про право цивільне, а тому, позовні вимоги заявлені до органу місцевого самоврядування, заявлені безпідставно, в звязку з тим, що орган місцевого самоврядування не може бути відповідачем в цьому спорі, так як органом місцевого самоврядування не оспорюється право позивача на вказану квартиру, а позивачем вказаний позов був заявлений з метою отримання права на квартиру або її частку, що належить ІІІ-й особі.

Відповідно до ч. 2, ст. 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача до початку розгляду справи по суті замінити первісного відповідача належним відповідачем.

Розгляд справи по суті розпочався та від позивача клопотання про зміну первісного відповідача належним відповідачем не надходило.

З урахування викладеного у задоволенні позову повинно бути відмовлено, судові витрати покладені на позивача.

Керуючись: ст. ст. 12, 13, 76-81, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області, ІІІ-тя особа, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування розпорядження органу приватизації, визнання права на приватизацію житла, відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Копію судового рішення в порядку визначеному ст. 272 ЦПК України направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана на протязі 30 днів до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо. Апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду або через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Сторони та учасники по справі:

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: 27500, м. Світловодськ Кіровоградської області, вул. Богуна, б. 7, кв. 22, ІПН: НОМЕР_1;

Відповідач виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області: 27500, м. Світловодськ Кіровоградської області, вул. Героїв України, б. 14, ;

ІІІ-тя особа ОСОБА_3, 27500, м. Світловодськ Кіровоградської області, вул. Приморська, б. 38-«б». кв. 88, ІПН: НОМЕР_2.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_7