441/774/18 2/441/504/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2018 року Городоцький районний суд Львівської обл. у складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Петрик-Ключник М.Є.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської обл., в режимі відеоконференції, справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській обл. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 21.05.2018р. звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (з 21.05.2018р. АТ КБ «Приватабнк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вимоги мотивував тим, що 13.02.2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 943, про стягнення з нього в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 84 624 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором від 29.01.2007р., з яких: 38 921 грн. 41 коп. - заборгованість за відсотками; 4 725 грн. - заборгованість з комісії; 40 977 грн. 76 коп. - заборгованість з пені. Вважає вищеозначений виконавчий напис незаконним, таким, що порушує його права, оскільки він повністю погасив заборгованість за вищеозначеним кредитним договором у 2013р., згодом Банк звертався до нього з позовом про стягнення боргу, а він оспорював умови кредитного договору і розмір заборгованості, вважає, що заборгованість рекомендована до стягнення не є безспірною, а тому виконавчий напис не підлягає до виконання, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.02.2018р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 943, мотивуючи в т.ч. тим, що згідно ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, оскільки з дня коли в відповідача настало право вимоги про стягнення даної заборгованості минуло більше восьми років, підстав до вчинення виконавчого напису нотаріус не мав, дала інші пояснення, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов заперечив мотивуючи тим, що Банк скеровував вимогу ОСОБА_3 про погашення заборгованості за кредитним договором від 29.01.2007р., що останній розмір заборгованості не оспорював, а тому Банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису для стягнення із ОСОБА_3 боргу за вищеозначеним кредитним договором, що нотаріус із дотриманням вимог законодавства 13.02.2018р. вчинив виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_3 в користь Банку 84 624 грн. 17 коп., дав інші пояснення, просить в позові відмовити.

Представник Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській обл. ОСОБА_5 в суді визначеної позиції по суті спору не має.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, 03.07.2018р. подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 73).

Заслухавши учасників справи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали справи № 2н-83/08, 2/441/376/2014 і 2/441/692/2015, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Аналогічна вимога міститься у ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», де зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною 1 ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" унормовано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. (далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р. (п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р.

Як зазначалось вище, п. 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що з дня права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Тобто, наведений у розділі 3 Порядку трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов'язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, а не з виникненням у стягувача права на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у зв'язку з невиконанням боржником чи іпотекодателем в тридцятиденний строк вимоги про усунення порушень, про яку (вимогу) зазначено в пункті 2.3. Порядку.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року в справі № 910/3033/17.

Судом встановлено, що 29.01.2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № LVGWSE00000111 (а.с. 10-13).

Із оглянутих в суді матеріалів справи № 2н-83/2008р. убачається, що 17.07.2008р. Городоцьким районним судом Львівської обл. видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_3 в користь ЗАТ КБ «Приватбанк» в т.ч. заборгованості за кредитним договором № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р., яка на 18.06.2008р. становить 14 236 грн. 06 коп., з яких: 11 733 грн. 14 коп. - заборгованість за кредитом, 2 209 грн. 74 коп. - заборгованість за процентами, 225 грн. - комісія, 68 грн. 18 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

З копії постанови державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ від 28.09.2010р., (а. 87, справа №2/441/692/2014) убачається, що вищеозначений судовий наказ повернуто без виконання, за заявою стягувача.

Із рішення Апеляційного суду Львівської обл. від 18.02.2018р. (а. 109-110, справа №2/441/692/2014) убачається, що ОСОБА_3 сплатив заборгованість на підставі вищеозначеного судового наказу, яка розрахована Банком на 18.06.2008р. в розмірі 14 236 грн. 06 коп.

З копії заяви від 09.08.2017р. (а.с. 42) убачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про вчинення виконавчого напису про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р., за період з 29.01.2007р. по 17.05.2017р. в сумі 84 624 грн. 17 коп., з яких 38 921 грн. 41 коп. заборгованість за відсотками, 40 977 грн. 76 коп. заборгованість з пені.

13.02.2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за номером 943 (а.с. 41), за яким нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 84 624 грн. 17 коп., за період з 29.01.2007р. по 17.05.2017р., з яких: 38 921 грн. 41 коп. - заборгованості за відсотками, 4725 грн. - заборгованості з комісії, 40 977 грн. 76 коп.

Отже, до суми заборгованості безпідставно включено заборгованість за період з 29.01.2007р. по 18.06.2008р., що стягнута із ОСОБА_3 на підставі судового наказу Городоцького районного суду Львівської обл. від 17.07.2008р. і яка останнім погашена.

Із оглянутих в суді матеріалів справи Городоцького районного суду Львівської обл. № 2/441/376/2014 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, убачається, що 22.04.2014р. Банк звертався із вимогами до ОСОБА_3 про стягнення 118 947 грн. 88 коп. заборгованості за кредитним договором № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р., що ухвалою суду від 18.06.2014р. означений позов залишено без розгляду.

З оглянутих матеріалів справи Городоцького районного суду Львівської обл. № 2/441/692/2014 убачається, що ОСОБА_3 в листопаді 2014р. звертався із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. та інше.

Про наявність спору щодо розміру заборгованості, ОСОБА_3 вказує у позовній заяві, про наявність такого, зазначає й представник позивача у судовому засіданні і просить врахувати зазначені обставини при ухваленні рішення.

Вищенаведене суд розцінює як відсутність безспірності між сторонами.

Суд також враховує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено стосовно сум заборгованості, давність стягнення яких перевищує три роки, що суперечить вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Так, право вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» на стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за вищеозначеним кредитним договором виникло 29.01.2010р.

ПАТ КБ «Приватбанк» звертався із вимогами про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за вищеозначеним кредитним договором 14.07.2008р. та 22.04.2014р.

Між тим, із змісту оспорюваного виконавчого напису убачається, що стягнення здійснюється за період із 29.01.2007р. по 17.05.2017р., отже явно поза межами трирічного строку, з дня виникнення права вимоги.

Із копії заяви від 09.08.2017р. (а.с. 42) також убачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, просить про вчинення виконавчого напису про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості на копії кредитного договору № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р., тоді ж як згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додається в т.ч. оригінал кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 13.02.2018р., що зареєстрований в реєстрі за № 943, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з порушенням вимог законодавства, а тому визнає його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 057 грн. 20 коп. судових витрат (а.с.1, 2).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.02.2018р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 943 про стягнення із ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 84 624 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором № LVGWSE00000111 від 29.01.2007р. за період із 29.01.2007р. по 17.05.2017р.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_3 1 057 грн. 20 коп. судових витрат.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 23.05.2018р., відповідно до положень ст. 158 ЦПК України, продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.12.2018р.

Суддя Українець П.Ф.