Справа № 635/2215/17
Провадження № 2-п/635/47/2018
УХВАЛА

10 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання - Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, -

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд скасувати заочне рішення, ухвалене 12 квітня 2018 року Харківським районним судом Харківської області по цивільній справі № 635/2215/17, та призначити справу № 635/2215/17 до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки та надано строк на їх усунення.

10 серпня 2018 року заявником на виконання зазначеної ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2018року недоліки усунуті.

Згідно з ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено судове засідання з розгляду даної заяви.

06 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області №01-02/101 від 06 вересня 2018 року у зв'язку з розглядом Вищою радою правосуддя 28.08.2018 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_4 та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 05.09.2018 №05-05/99 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_4», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року дану справу прийнято до свого провадження.

В судове засідання призначене на 10.12.2018 учасники процесу не з'явилися.

Від заявника - ОСОБА_1 на електронну адресу суду надійшла заява в якій він просить суд перенести розгляд справи у зв'язку із службовим відрядженням.

Від позивача у справі - ОСОБА_2 також на електронну адресу суду надійшла заява в якій остання просить розглядати справу у її відсутність, із вимогами заяви не погоджується та просить відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. просить суд перенести розгляд справи.

Суд вивчивши матеріали справи та врахувавши численні заяви про відкладення слухання зі сторони заявника - ОСОБА_1, а також стислі строку для розгляду заяви про перегляд заочного рішення визначені частиною другою статті 286 ЦПК України приходить до висновку розглядати дану справу у відсутність сторін.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та цивільну справу №635/2215/17, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 26.12.2016р. 215 440 (двісті п'ятнадцять тисяч чотириста сорок гривень нуль копійок), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 154 грн. 00 коп.

Відповідно до частин четвертої статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов'язковою.

Так при розгляді справи судом було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 в судові засідання призначені уданій справі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації (на адресу суду повернувся конверт, направлений на адресу відповідача з відміткою Укрпошти «не мешкає»). При цьому, факт реєстрації місця проживання відповідача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, куди направлялися судові повістки, підтверджується зокрема із копії довіреності виданої 17.05.2017 та нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавроненком Б.П. і зареєстрованої в реєстрі за №1392.

Натомість, щодо обізнаності відповідача про дати та час призначених у даній справі судових засідань свідчить також заяви як відповідача, так і його представника за довіреністю, про відкладення слухання справи за різних обставин. Однак, за ввесь час до суду не було надано ні заперечення, ні відзиву на позовну заяву.

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень статті 280 ЦПК України.

Між тим, з'ясування причин неявки відповідача не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно з частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Проте необхідно зауважити, що відповідачем не надано доказів того, що його численні заяви про відкладення слухання справи, як і його представника, були обґрунтовані поважними причинами, а обставина, що відповідач за ввесь це час не подав до суду відзив на позовну заяву була також обумовлена поважними причинами.

Крім того відповідач посилається на те, що судом не було повно з'ясовано усіх фактичних обставин справи внаслідок чого було ухвалено рішення, яке є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики Європейського суду з прав людини, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінні статті 288 ЦПК України відповідачем не надано.

Відповідно до частини третьої статті 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу для розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 284-288, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2018 року.

Суддя - Я.А. Шинкарчук