У Х В А Л А

03 вересня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/6615/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

перевіривши відповідність апеляційної скарги Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

в складі судді Притули Н.Г.

від 23 травня 2018 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі № 761/29015/17 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання дій неправомірними, визнання права на приватизацію та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року скаргу на дії державного виконавця задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріна Д.І. подала апеляційну скаргу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2018 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Зважаючи на положення п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу, подану відповідачем, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Згідно ухвали суду апелянту необхідно було надати докази сплати судового збору у розмірі та порядку, визначених Законом України «Про судовий збір» зі змінами.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 17.07.2018 отримана апелянтом 23.07.2018, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а.с. 131).

Разом з цим, апелянтом не виконано вимоги, вказані в ухвалі суду від 17.07.2018, та не усунуто недоліки у встановлений судом строк.

Оскільки апелянтом не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 17.07.2018, то апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик