Провадження № 6/761/424/2018
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полісмак Олександра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло зазначене подання.

Ініціатор подання просить: тимчасово обмежити громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених виконавчим листом.

Своє подання державний виконавець обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва перебуває виконавче провадження №48900900, відкрите на підставі виконавчого листа №761/35262/14-ц від 05.06.2015 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 180 249,11 грн. та судового збору в сумі 1 802,19 грн. Рішення суду в добровільному порядку боржником не виконано, заходи щодо виявлення майна боржника виявились безрезультатними, тому заявник вважає, що є достатні підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. (ч.4).

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про слухання подання в його відсутність на підставі наданих документів.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві перебуває виконавче провадження №48900900, відкрите на підставі виконавчого листа №761/35262/14-ц виданого 05.06.2015 року Шевченківським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 180 249,11 грн., судовий збір в сумі 1 802,19 грн., а всього борг у сумі 182 051,60 грн.

02.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві Нідзельською А.В. на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження.

Суду не було надано доказів, що постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником.

Постановами від 23.03.2017 року та від 23.04.2018 року державний виконавець наклав арешт на все майно та кошти боржника.

Постанова про накладення арешту на кошти боржника направлялись на виконання до банківських установ.

Матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо виконання зазначеної постанови.

Так як державний виконавець виявив майно, яке знаходиться на території Яготинського району Київської області, постановою від 28.03.2017 року державний виконавець доручив Яготинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області провести дії щодо опису та арешту майна боржника, а саме: будинку та прилеглої до нього земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 45,50 кв.м.

Постановою від 11.09.2017 року описано та арештовано зазначений будинок.

З копії довідки, виданої 11.09.2017 року вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,15 га для ведення особистого селянського господарства обліковується за ОСОБА_5, а знаходиться в користуванні ОСОБА_2.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що земельна ділянка на якій розташований будинок належить будь-кому на праві власності.

Іншого майна за боржником державний виконавець не виявив.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець направляв виклик боржнику. Проте суду не було надано доказів його вручення.

Крім того суду не надано доказів, що державний виконавець направляв боржнику запрошення на прийом до державного виконавця, воно отримане боржником та проігнороване ним.

Також державний виконавець не надав доказів, що він неодноразово виходив за місцем проживання боржника, яке зазначене у виконавчому листі.

Отже, оскільки з подання та документів наданих до нього не вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду, а невиконання рішення суду в зв'язку з відсутністю майна не може оцінюватись як ухилення від виконання зобов'язань, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення подання.

Також варто зауважити, що державний виконавець не позбавлений можливості в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» реалізувати майно боржника, а саме виявлений будинок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полісмак Олександра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: Н.Г.Притула