Справа № 472/446/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2018 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

В позові позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 21 вересня 2012 року. Шлюбні відносини вони припинили з лютого 2018 року та позивачка звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів та розірвання шлюбу.

В шлюбі, 02 березня 2013 року, вона разом з відповідачем придбали легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, колір чорний, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 02 березня 2013 року. За обопільною згодою вказаний автомобіль вони зареєстрували на імя відповідача ОСОБА_2. Зазначений автомобіль вважає спільною сумісною власністю подружжя та просить визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобіля та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 14.05.2018 року позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не зявились. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не зявились, надавши заяву про розгляд справу у їх відсутність.

В підготовчому судовому засіданні відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 23 лютого 2018 року, за час шлюбу та спільного проживання, він за згоди позивачки продав автомобіль. Шлюбні відносини між ними погіршились в березні 2018 року, а в квітні 2018 року він отримав позов ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу. Крім того, зазначив, що 01.12.2017 року автомобіль потрапив в ДТП, в якому зазнав значних пошкоджень. На момент продажу авто не було відремонтовано, а тому наданий позивачкою звіт про вартість автомобіля не відповідає його дійсній вартості на час розгляду справи. За зазначених обставин відповідач просив відмовити у позовних вимогах повністю.

Ухвалою суду від 04.09.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового засідання.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю. На наступне судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 04.10.2018 року ОСОБА_1 надала до суду заяву про зміну позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 61500,00 грн. компенсації вартості ? частки придбаного під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем легкового автомобіля.

Ухвалою від 14.11.2018 року суд відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну позовних вимог, оскільки зазначена заява подана з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України, після закінчення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали з тих підстав, що спірний автомобіль, в лютому, в період спільного проживання, був проданий за згоди позивачки. Гроші отримані за продаж автомобіля вони розділили з позивачкою, при цьому остання отримала більшу частину. На наступне судове засідання від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних причин.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ФП № 087914, виданого 21 вересня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року.

На час розгляду справи в суді Центральним районним судом Миколаївської області розглядалась справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Разом з тим, доказів розірвання шлюбу та часу з якого сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, сторони суду не надали.

Судом встановлено, що за період шлюбу сторони придбали автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний автомобіль 02 березня 2013 року був зареєстрований ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області на відповідача ОСОБА_2

Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23 лютого 2018 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 купила автомобіль CHEVROLET, модель AVEO, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію САО682315 та зареєстрований за ОСОБА_2 02 березня 2013 року.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК 324385 право власності на спірний автомобіль 23 лютого 2018 року зареєстровано за ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23, п. 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно п. 30 Постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Наведені правові положення дають підстави для висновку, що поділу підлягає майно подружжя, наявне у подружжя на час розгляду справи, а також майно подружжя, яке знаходиться у третіх осіб.

Така правова позиція суду відповідає позиції Верховного Суду висловленій в ухвалі від 19 липня 2018 року справа № 212/11185/14-ц (провадження № 61-38173ск18).

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи в суді спірного автомобіля у власності відповідач немає. В період зареєстрованих шлюбних відносин та спільного проживання сторін автомобіль вибув з права власності відповідача ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу. Доказів того, що відповідач здійснив відчуження транспортного засобу на свій розсуд проти волі позивачки і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав вказане відчуження позивачка суду не надала.

Оскільки автомобіль, який був придбаний сторонами в період шлюбу і який просить поділити позивачка на час її звернення до суду відсутній у власності відповідача, підстави для його поділу між сторонами у суда відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільної сумісної власності подружжя відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_6