Справа № 442/5658/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/6965/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Довжанської Гірської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 км., житловою площею 43,2 кв.м.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько апелянта - ОСОБА_7 і за її заявою, як дочки та єдиної спадкоємиці за заповітом після смерті ОСОБА_7, 06 червня 2014 року в Першій дрогобицькій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 178/2014 щодо майна померлого. Оформивши частину спадкового майна, 08 липня 2014 року апелянт звернулась в державну нотаріальну контору з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, однак отримала відмову у зв 'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно, який свідчив б про його належність спадкодавцеві ОСОБА_7 Апелянт зазначає, що з 2014 року вживала заходів для пошуку оригіналів документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно її батьком ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, 18 травня 2016 року виконавчим комітетом Довжанської Гірської сільської ради Дрогобицького району ОСОБА_4 було видано довідку, про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів погосподарських книг за період з 1983 по 1985 роки рахувався за ОСОБА_7 Крім цього, сільським головою Довжанської Гірської сільської ради Тупичак Я.С. було завірено фотокопію другого примірника свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_7 від 07 вересня 1976 року та видано спадкоємниці ОСОБА_4 Згодом, 16 травня 2017 року Державним нотаріальним архівом в Львівській області апелянту було видано дублікат свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будовами, який знаходиться в селі Довгому Дрогобицького району Львівської області, право власності на який в порядку спадкування за заповітом перейшло від ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, до її сина ОСОБА_7. Апелянт стверджує, що належним чином прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7, до складу якої ввійшов також житловий будинок АДРЕСА_1, ще у червні 2014 року, тобто до моменту постановлення спірного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області. Враховуючи вищенаведені обставини, як позивачу, так і відповідачу по справі, було відомо про наявність титульного власника спірного житлового будинку, необхідність залучення ОСОБА_4 до судового розгляду, однак свідомо та умисно приховано від суду даний факт. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної карги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники спарви, а аткож особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з роз»ясненнями п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов»язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню,суддя - доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої стаття 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Пункт 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, встановлено,що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов»язки такої особи не вирішувалося.

Оскаржуваним рішеннямзадоволено позов ОСОБА_2, визнано за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.11.2016 року оскаржила ОСОБА_4, яка не брала участі в справі.

Обгрунтовуючи подання апеляційної скарги на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.11.2016 року, ОСОБА_4 зазначає, що оскаржуване рішення впливає на її права щодо спадкування майна, належного на праві власності спадкодавцеві, яким є її батько, ОСОБА_7, визначення складу спадкового майна, до якого, як вважає апелянт, слід включити спірний житловий будинок АДРЕСА_1.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого 06.06.2014 року Першою дрогобицькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №178/2014.

ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтв про її народження та одруження.

24.06.2008 року, ОСОБА_7 склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів дочці ОСОБА_4, а відтак апелянт ОСОБА_4 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_7

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 07.09.1976 року, підтверджується, що ОСОБА_7 успадкував після смерті матері, ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, жилий будинок з надвірними будовами, що знаходяться в с. Довгому Дрогобицького району Львівської області, що належав померлій ОСОБА_9 на підставі запису в по господарській книзі Довжанської сільської ради депутатів трудящих Дрогобицького району під №201 згідно довідки Довжанської сільської ради від 31.07.1976 року за №109.

Апелянт, вважаючи порушеним оскаржуваним рішенням її право на включення до спадкового майна житлового будинку АДРЕСА_1, звернулася з апеляційною скаргою, за якою відкрито апеляційне провадження.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідач Довжанська Гірська сільська рада Дрогобицького району Львівської області надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4, у якому зазначила про те, що ОСОБА_7 отримав грошову компенсацію за спірний житловий будинок, на підтвердження чого відповідач надіслав довідку Дрогобицького управління водного господарства Львівського обласного управління водних ресурсів.

Як вбачається з довідки Дрогобицького управління водного господарства Львівського обласного управління водних ресурсів від 15.лютого 2018 року №01/122, згідно наявних архівних документів (оціночний акт від 11.12.1978 року) будівлі та насадження гр. ОСОБА_7, які знаходились за адресою АДРЕСА_1 попадали в зону затоплення Стрийського водосховища і були оцінені в 7187 крб. 32 коп. Згідно наявних в Дрогобицькому управлінні водного господарства документів по виплаті компенсації за відселення, за будівлі та фруктові насадження за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 отримав компенсацію в сумі 7187 крб. 32 коп., в тому числі: зведена платіжна відомість №1 від 27.03.1984 р. список №4 - 3600.00 крб.; зведена платіжна відомість №24 від 29.09.1987 р. список №18 -3587.32 крб.

На запит апеляційного суду Дрогобицьким управлінням водного господарства Львівського обласного управління водних ресурсів надіслано завірені копії зведених платіжних відомостей і списків, за якими ОСОБА_7 отримав компенсацію за будинок та насадження під час виселення із зони затоплення на р. Стрий.

Вищенаведені докази на підтвердження отримання ОСОБА_7 грошової компенсації за житловий будинок та фруктові насадження під час відселення із зони затоплення, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, апелянтом не спростовані належними та допустимими доказами.

Доказів на підтвердження належності ОСОБА_7 на день його смерті на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1, суду, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, апелянтом на день розгляду справи апеляційним судом, не надано.

Встановивши вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року, не стосується прав та інтересів апелянта ОСОБА_4, нею не наведено доказів на підтвердження доводів про те, що оскаржуване рішення впливає на її права, свободи, інтереси чи обов»язки щодо включення спірного житлового будинку до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, який отримав грошову компенсацію за житловий будинок АДРЕСА_1, у зв»язку з чим спірний житловий будинок не є спадковим майном.

Оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та обов»язки ОСОБА_4, яка не брала участі у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 слід закрити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.3 ч.1 ст. 362, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - закрити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 31.08.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.