Справа №162/591/18
Номер провадження 2/162/265/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням

судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Пилипчук Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Любешів Волинської області цивільну справу за позовом позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ФОП ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 вказав, що 22 січня 2014 року між ПАТ Державний ощадний банк України, в особі філії Волинського обласного управління банку (далі АТ Ощадбанк) та ОСОБА_2 було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки №389252/24538.

28 квітня 2015 року між АТ Ощадбанк та ОСОБА_2було укладено Додатковий договір №1 до Договору №389252/24538, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 грн.

ОСОБА_2 не виконав умови договору належним чином і станом на 15 вересня 2015 року мав заборгованість перед банком в сумі 6240,42 грн..

Згідно з договором добровільного страхування кредитів №055/19 від 01 серпня 2014 року, укладеного між АТ Ощадбанк та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ УПСК), ПрАТ УПСК було відшкодовано банкові 6240,42 гривень, визнавши факт неповного погашення позичальником кредиту страховим випадком.

Таким чином, у ОСОБА_2 виникло зобовязання перед ПрАТ УПСК щодо відшкодування вказаної суми.

Відповідачем було сплачено ПрАТ УПСК 1600,00 грн. в рахунок погашення вищевказаної заборгованості. Отже, станом на 03 серпня 2018 року залишок заборгованості складав 4640,42 грн..

03 серпня 2018 між ПрАТ УПСК та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №03/08/2018 про відступлення права вимоги щодо викладених вище правовідносин, що зумовило виникнення у позивача права вимагати стягнення з відповідача суми страхового відшкодування.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4640,42 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 гривень та сплачений ним судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Ухвалою судді від 13 веренсня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та АТ Ощадбанк в особі філії Волинського обласного управління банку був укладений договір №389252/24538 та Додатковий договір №1 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно з якими ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 6000,00 гривень під 28% річних із щомісячною сплатою.

Внаслідок невиконання зобовязань за кредитом станом на 15 вересня 2015 ОСОБА_2А мав заборгованість перед банком в розмірі 6318,93 гривень, що підтверджується випискою за картковим рахунком №0020-1412, відкритим на імя відповідача.

01 серпня 2014 року між ПрАТ УПСК та філією Волинського обласного управління АТ Ощадбанк укладено договір №055/19 добровільного страхування кредитів. В межах цього договору, на підставі поданої банком 15 вересня 2015 року страховій компанії заяви про виплату страхового відшкодування, в якій АТ Ощадбанк повідомив про настання страхового випадку по ОСОБА_2, 22 вересня 2015 року був складений страховий акт №055/19/024/15, яким факт неповного повернення ОСОБА_2 кредиту визнано страховим випадком.

Платіжним дорученням №0465 від 06 жовтня 2015 року ПрАТ УПСК перерахувало страхову виплату за к/р1003 щодо ОСОБА_2 в сумі 6240,42 гривень на рахунок філії Волинського обласного управління АТ Ощадбанк.

16 жовтня 2015 року ПрАТ УПСК надіслало на адресу ОСОБА_2 вимогу про відшкодування завданого збитку в сумі 6240,42 гривень у найкоротший термін. 17 грудня 2015 року ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості, було сплачено ПрАТ УПСК 1600,00 грн. та 29 лютого 2016 року - 500,00 грн..

Згідно з випискою з ЄДРЮО та ФОП серії ААВ №455307 від 05 лютого 2013 року, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, здійснює економічну діяльність у сфері права.

03 серпня 2018 року між ПрАТ УПСК та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №03/08/2018 про відступлення права вимоги, згідно з яким страхова компанія передала позивачеві, як новому кредитору, свої права вимоги щодо визначеного кола боржників, в тому числі відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором.

Невиконання грошового зобовязання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності.

Неповерненням отриманого кредиту в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобовязання, що випливають з умов кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.612, 625, 1054 ЦК України, боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням інших платежів, розмір яких встановлено договором.

Отже, внаслідок прострочення виконання зобовязання та визнання цього факту страховим випадком у відповідності із договором страхування ПрАТ УПСК сплатила банкові страхове відшкодування щодо кредитного договору з ОСОБА_2, таким чином задовольнивши фінансовий інтерес банку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має правозворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В контексті норм, закріплених ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України Про страхування, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

ПрАТ УПСК, виконуючи свої зобовязання за договором №055/19 від 01 серпня 2014 року, провів виплату страхового відшкодування в розмірі 6240,42 грн., не отримав фактичного відшкодування цієї суми від ОСОБА_2, яким було сплачено лише 1600,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, та в подальшому ПрАТ УПСК передав право вимоги на цю суму ФОП ОСОБА_1 за договором №03/08/2018 від 03 серпня 2018 року, що обумовило у останнього виникнення права вимоги від ОСОБА_2 суми страхового відшкодування.

Відтак, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 4640,42 гривень.

Отже, позовні вимоги про стягнення цієї суми підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1704,80 грн., які складаються з: судового збору в розмірі 704,80 грн. та 1000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 44235, Волинська область, Любешівський район, с.Любязь, вул.Пісочна, 16) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, 03148, м.Київ, вул.Тимофія Строкача, 3/28) суму збитків в порядку регресу 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) гривень 42 копійки, витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1704 (одна тисяча сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: