Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 185/8229/16-ц

провадження № 61-27678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державне агенство автомобільних доріг України, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області,

третя особа - дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року у складі судді

Бондаренко В. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про стягнення матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 03 травня 2016 року ОСОБА_4 на власному автомобілі марки BMW 520і, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по лівій смузі автодороги загального користування Знам'янка-Луганськ-Ізварине в напрямку від міста Дніпро до міста Павлоград зі швидкістю 80 км/год.

Приблизно о 23 год. 05 хв. на 278 км + 400 м вказаної автодороги він, пропускаючи автомобіль, що рухався позаду нього, переїхав у праву полосу, при цьому його автомобіль правою стороною потрапив у вибоїну глибиною

15 см і розміром не менше 1 х 2 м. Ця вибоїна займала практично всю праву полосу руху, а тому об'їхати він її не міг, так як праворуч було узбіччя, а ліворуч його якраз обганяв інший автомобіль.

В результаті цього його автомобіль отримав пошкодження переднього правого колеса, а тому він викликав працівників патрульної поліції, які склали схему місця дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та видали йому довідку про те, що його автомобіль отримав пошкодження саме в результаті ДТП.

ОСОБА_4 просив суд стягнути в солідарному порядку з Державного агентства автомобільних доріг України і Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 14 662,57 грн, витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі

400,00 грн, а також понесені судові витрати по справі: суму сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн, витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи в розмірі 250,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 15 062,57 грн.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн, витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи в розмірі 250,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про дорожній рух», Положенням про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області та виходив із того, що так як саме Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області несе відповідальність по утриманню доріг, в тому числі і автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине, то заподіяна і підтверджена належними доказами шкода, спричинена автомобілю ОСОБА_4 внаслідок ДТП, підлягає стягненню тільки з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області відхилено.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

08 серпня 2017 року Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області через засоби поштового зв?язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій безпідставно здійснено односторонній аналіз доказів по справі, а також жодним чином не перевірено вину ОСОБА_4 у виникненні обставин ДТП.

15 вересня 2017 року Державне агенство автомобільних доріг України через засоби поштового зв'язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ пояснення, в якому просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Пояснення мотивовані тим, що Державне агенство автомобільних доріг України підтримує доводи викладені в касаційній скарзі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційна скарга разом із матеріалами цивільної справи надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у поясненні до касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 травня 2016 року приблизно о 23 год. 05 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки BMW 520і, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі Знам'янка-Луганськ-Ізварине та на 278 км + 400 м здійснив наїзд на перешкоду на проїзній частині дороги у вигляді ями глибиною 15 см і розміром не менше

1 х 2 м.

Інспектором патрульної поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпроперовській області у присутності ОСОБА_4 складено 03 травня 2016 року схему місця ДТП.

Відповідно до вказаної схеми автомобіль позивача на 278 км + 400 м автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине отримав пошкодження правого переднього колеса, задньої правої стойки.

Також Інспектором патрульної поліції Павлоградського ВП ГУНП в Дніпроперовській області складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною четвертою статті 140 КУпАП у відношенні начальника філії «Новоселівська ДЕД» ОСОБА_6

Відповідно до статі 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, (правонаступником якого є відповідно до Указу Президента України № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Державне агентство автомобільних доріг України), що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги», органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування.

Так, відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Дніпропетровській області є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, який має свої органи управління на місцях.

Служба автомобільних доріг у Дніпропетровської області є органом управління Держслужбами автодоріг України на місцях.

Згідно з пунктом 1 Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області, така є державною організацією, що належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, підвідомча їй та здійснює функції управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безпечного руху транспорту на них. Предметом діяльності Служби автомобільних доріг у Дніпропетровської області серед іншого є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд.

Cлужба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є підприємством, на яке державою покладено обов'язок по утриманню у належному стані та ремонту автомобільних доріг у Дніпропетровській області, в тому числі і автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине.

Таким чином, саме Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області несе відповідальність перед учасниками ДТП за шкоду, заподіяну користувачам автодоріг внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг.

Положеннями статей 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено основні обов'язки та відповідальність цього органу за стан автомобільних доріг, якість робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг.

Згідно висновку судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_7

№ 011-17 від 26 січня 2017 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля BMW 520і, реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 03 травня 2016 року, складає 14 662,57 грн.

Окрім цього, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 28 від

04 травня 2016 року за проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця за оцінку пошкоджень транспортного засобу BMW 520і, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 сплатив 400,00 грн.

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів встановили наявність матеріальної шкоди, нанесеної автомобілю позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи та належними доказами, розмір збитків на загальну суму 15 062,57 грн, який заявником не спростований, а тому дійшли правильного висновку про відшкодування за рахунок Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь позивача завданої матеріальної шкоди.

Тож, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обгрунтовано керувався Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про дорожній рух», Положенням про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області та виходив із того, що так як саме Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області несе відповідальність по утриманню доріг, в тому числі і автодороги Знам'янка-Луганськ-Ізварине, то заподіяна і підтверджена належними доказами шкода, спричинена автомобілю ОСОБА_4 внаслідок ДТП, підлягає стягненню тільки з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до оцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішення відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року зупинено виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

23 березня 2017 року в частині задоволення позову до закінчення касаційного провадження.

Враховуючи те, що касаційна скарга Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська