У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/790/16-ц

6/609/22/2018

"05" вересня 2018 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді: Ковтуновича О.В.

при секретарі: Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ подання Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, передбачених рішенням суду, суд - В С Т А Н О В И В :

Начальник Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, передбачених рішенням суду відносно гр. ОСОБА_1.

На виконанні у Шумському районному ВДВС знаходиться виконавче провадження №52897793 від 15.11.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №609/790/16-ц від 08.11.20016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 дол.США, що становить 74537 грн., та 2 000 євро, що становить 55386грн. Всього 129923грн., а також виконавче провадження №54095129 від 13.06.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №609/790/16-ц від 08.11.20016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1299 грн. судових витрат на користь держави.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15.11.2016 року начальником Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або винесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію якої було направлено сторонам виконавчого провадження.

13.06.2017 року начальником Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або винесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію якої було направлено сторонам виконавчого провадження

22.12.2016 року проведено перевірку майнового стану боржника.

23.02.2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

28.04.2017 року за місцем реєстрації боржника проведено перевірку майнового стану боржника.

Під час виконання рішення суду виконацем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майна належного боржнику на праві власності відсутнє.

Рішення боржником на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Подання обґрунтовано тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів, оскільки будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснює.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши дане подання, вивчивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Шумському районному ВДВС знаходиться виконавче провадження №52897793 від 15.11.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №609/790/16-ц від 08.11.20016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 дол.США, що становить 74537 грн., та 2 000 євро, що становить 55386грн. Всього 129923грн., а також виконавче провадження №54095129 від 13.06.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №609/790/16-ц від 08.11.20016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1299 грн. судових витрат на користь держави.

22.12.2016 року проведено перевірку майнового стану боржника.

23.02.2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

28.04.2017 року за місцем реєстрації боржника проведено перевірку майнового стану боржника.

Державним виконавцем вчинено запити для виявлення майна боржника, на яке можна звернути стягнення, до: Пенсійного фонду України, ДФСУ, Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області, територіального сервісного центру №6143 у Тернопільській області, територіального управління Державної служби гірничого нагляду промислової безпеки України у Тернопільській області, у ТОВ «Розрахунково-кліринконсалтингову Компанію «АВС-РЕЄСТР», управління Держгеокадастру у Шумському районі.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України даних про отримання пенсії та осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами не знайдено, ДФСУ інформація про отримання доходів боржника та про номера рахунків, відкритих юридичними особами або фізичними особами відсутня, Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області техніка за боржником не зареєстрована, територіального сервісного центру №6143 у Тернопільській області транспортні засоби за боржником не зареєстровані, територіального управління Державної служби гірничого нагляду промислової безпеки України у Тернопільській області за боржником на праві власності технологічні транспортні засоби не зареєстровані, ТОВ «Розрахунково-кліринконсалтингову Компанію «АВС-РЕЄСТР» цінні папери на імя боржника відсутні, управління Держгеокадастру у Шумському районі земельні ділянки за боржником не облікуються, державні акти на земельні ділянки не видавалися.

Згідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 89206256 від 09.06.2017 накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Згідно відомостей з Державного реєстру іпотек щодо ОСОБА_1 встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою:Тернопільська область, Шумський район, с.Боложівка, вул.Гагаріна, будинок 18-А знаходиться в іпотеці перед ПАТ КБ «Приватбанк». Даний житловий будинок згідно свідоцтва про право особистої власності від 17.09.2002 року належить ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"(далі - Закон № 3857-XII).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадках, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Відповідно до вимогст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися досуду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника -фізичної особичи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; Закону №606- XIV державнийвиконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будьяку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоровя чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. І саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як встановлено із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, боржник доходів не отримує, кошти на рахунках у банках відсутні, на належне боржнику майно державним виконавцем накладено арешт, останній раз здійснював виїзд з України та зворотній вїзд в Україну здійснював у 2014 році.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні виклики державного виконавця боржника для надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа а також повідомлення заходів, що вживаються з метою його виконання.

За таких обставин, не вбачається факту ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Шумським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не долучено до подання жодних доказів, як і немає посилань в поданні на те, які дії державним виконавцем проводились для встановлення факту ухилення боржником від виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає, що подання державного виконавця Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області до задоволення не підлягає, оскільки він не надав суду достатніх доказів та відомостей про те, що боржник має намір вчинити будь-які дії щодо ухилення від сплати боргу, чи виїхати за межі території України.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, однак державний виконавець в судове засідання не зявився, що розцінюється судом як непідтримання внесенного ним подання та недоведення обставин, викладених у ньому,тому суд приходить до висновку, що вказане подання начальника Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, передбачених рішенням суду є необґрунтованим, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статями 260,261,352-354,441 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника Шумського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, передбачених рішенням суду відносно гр. ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_4