РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11024/18

Провадження № 2/643/4997/18

17.12.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО АЛЬЯНС ГРУП» про захист прав споживачів, визнання недійсним положень договору та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО АЛЬЯНС ГРУП» про захист прав споживачів, визнання недійсним положень договору та стягнення коштів.

В обґрунтування вимог зазначили, 05.07.2018 ОСОБА_1 уклав з відповідачем попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0151. Згідно п.п. 1.1,1.2,1.5,2.1 зазначеного договору, сторони 05.07.2018 повинні укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме придбання автомобіля марки Шкода Рапід 2014 року випуску кольору срібний металік за ціною 168958 грн. за умови внесення позивачем на рахунок відповідача авансу в розмірі 108642,80 грн. При цьому, відповідач запевнив позивача, що зазначений автомобіль є в наявності та він передасть його в день підписання попереднього договору, а решту суми позивач сплатить після огляду.

Згідно абз.2 п.1.5 Договору, якщо відповідач не встигне придбати автомобіль до 05.07.2018, основний договір має бути укладений на 5-й день після придбання, однак не пізніше 31.12.2019.

05.07.2018 ОСОБА_1 перерахував на рахунок відповідача 108642,80 грн.

Разом з цим, одразу після внесення позивачем авансу, відповідач відмовився виконувати свою частину зобов'язань, укладати оснований договір та передати автомобіль. На нас звернення до суду з позовом, на телефонний зв'язок відповідач не виходить, телефони вимкнені.

Купувати транспортний засіб в термін до 31.12.2019 позивач не бажає.

Вважають, що спірний договір не відповідають законодавству, порушує права позивача як споживача, підписаний під впливом обману і є несправедливим. Просять суд визнати недійсним абзац 2 п. 1.5 попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0151 від 05.07.2018 в частині встановлення строку укладання основного договору на 5 день після придбання продавцем майна з кінцевим терміном до 31.12.2019 та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені кошти в розмірі 108642,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 13.08.2018, провадження по справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО АЛЬЯНС ГРУП» укладено попередній договір № 0151.

Відповідно до умов договору покупець має бажання купити, а продавець має бажання продати покупцеві транспортний засіб.

Згідно п. 1.1. Попереднього договору, сторони зобов'язалися у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, на умовах що встановлені в зазначеному договорі.

Згідно п. 1.2. вказаного договору, продавець зобов'язався придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором, та який буде предметом основного договору, автомобіль Skoda, марка Rapid, рік випуску 2014, інші характеристики 1,6 МТ, Ambition+Style, срібний металік.

Відповідно до п. 1.5 сторони зобов'язалися укласти основний договір 05.07.2018 за умови повного виконання п. 2.1 попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на 5 (п'ятий) день після придбання покупцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року.

Відповідно до п.2.1,2.2 вказаного Договору, на підтвердження дійсних намірів сторін на укладання Основного договору в момент укладання Попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 108642,80 грн. а продавець своїм підписом за цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Зазначена сума розцінюється сторонами як аванс за Основним договором, а при оформленні Основного договору вартість майна, що підлягає сплаті покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим Попереднім договором, згідно п. 1.5.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування доказів, призначення судових експертиз, а тому суд, керуючись ст. 13 ЦПК України, вирішив справу на підставі наявних у ній доказів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

В ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ч.2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, окрім іншого, будь-яку діяльність , що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Забороняються як такі, що вводять в оману пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

З частини другої ст. 18 Закону України «Про захист права споживачів» вбачається, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Так, за змістом ч.ч. 5,6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Аналізуючи норми статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Згідно з ст. 21 Закону України «Про захист споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Як вбачається з умов Попереднього договору, Основний договір повинен бути укладений 05.07.2018, тобто у той самий день з моменту внесення авансу.

Позивач умови договору виконав належним чином, шляхом внесення авансу на рахунок відповідача в розмірі 7268,00 грн. та 101374,80 грн., а всього 108642,80 грн., що підтверджується квитанціями № 7 та 8 від 05.07.2018 (а.с. 14).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що значна частина умов договору є несправедливими відносно споживача та суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки фактично всю відповідальність та всі ризики покладено на споживача та виключено таку для відповідача.

Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання недійсним абзацу другого п. 1.5 Попереднього договору № 0151 від 05.07.2018 та стягнення із відповідача на користь позивача 108642,80 грн., які були сплачені ним на підставі недійсного вказаного правочину відповідно до положень ст. 216 ЦК України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст. 141 ч. 1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 704,8 грн. та 1086,42 грн. за кожну вимогу, а всього 1791,22 грн.

На підставі ст.ст.16, 203,215,216 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10,12,27,77,81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО АЛЬЯНС ГРУП» про захист прав споживачів, визнання недійсним положень договору та стягнення коштів - задовольнити.

Визнати недійсним абзац другий пункту 1.5 Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0151 від 05.07.2018 в частині встановлення строку укладання основного договору на 5 день після придбання продавцем майна з кінцевим терміном до 31.12.2019.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО АЛЬЯНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 108642,80 грн. (сто вісім тисяч шістсот сорок дві грн. 80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО АЛЬЯНС ГРУП» на корить держави судовий збір в розмірі 1791,22 грн. (одна тисяча сімсот дев'яносто одна грн.22 коп.).

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_2 виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 26.07.2001, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_1.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО АЛЬЯНС ГРУП», юридична адреса: м.Дніпро 49000, вул. Володимира Мономаха, буд. 6 оф. 318, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Поліщук