Справа № 310/7905/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Уставицькій Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 80000,00 гривень, а відповідач зобов'язався повернути їй цю суму грошових коштів 10 лютого 2016 року. На день звернення з позовом до суду відповідач вказану суму грошей їй не повернув. Просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 10.09.2015 року у розмірі 80000,00грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 6240,73 грн.

До початку розгляду справи представник позивача - адвокат ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилвся, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей

Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень та зобов'язався повернуті зазначені кошти 10 лютого 2016 року, що підтверджується розпискою (а.с.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

На час розгляду справи сума боргу по договору позики відповідачем повернута позивачу не була.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позичальником не було виконано свого обов'язку з повернення позики в строки передбачені договором, то з відповідача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми в розмірі 6240,00 грн. (за 949 днів (з 11.02.2016р. по 17.09.2018р.) несплати боргу (80000*3% : 365*949)).

На підставі наданих доказів суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не повернув кошти, отриманні згідно договорів позики, а тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цим договором та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 852,35 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) суму боргу за договором позики від 10 вересня 2015 року в розмірі 80000,00 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 6240,00 грн., понесені судові витрати у розмірі 852,35 грн., а всього - 87092 (вісімдесят сім тисяч дев'яносто дві) грн. 35 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян