Провадження №: 6/752/945/18
УХВАЛА

іменем України

12 грудня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання останнім своїх зобов'язань за рішенням Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн., обґрунтоване ухиленням ОСОБА_2 від виконання останнього, а також безрезультатністю вжитих заходів виконавчого провадження.

Приватний виконавець для розгляду подання не з'явився, подав клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що вказане подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. перебуває виконавче провадження АСВП № 56606687 щодо примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 2-3483/2009 від 22.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн.

13.06.2018 року керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56606687 та направлена сторонам до відома. Так, даною постановою було зобов'язано боржника надати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Дану постанову, відповідно до реєстру відправлень рекомендованих листів, 14.06.2018 року було направлено боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1.

В ході провадження виконавчих дій приватним виконавцем 13.06.2018 року винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за боржником на праві власності квартира АДРЕСА_2 не зареєстрована.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на праві власності нерухоме майно не належить.

Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві наявний актовий запис про шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, складений Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за № 1378 від 27.10.2007 року, в якому відмітка про розірвання шлюбу відсутня.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності було зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2, яка 13.05.2015 року на підставі договору купівлі-продажу продана ОСОБА_5.

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за боржником на праві власності квартира АДРЕСА_1 не зареєстрована.

Згідно відповіді Головного управління державної міграційної служби України в місті Києві боржник документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон: серії НОМЕР_3, виданий 04.05.2017 року (орган, що видав, - 8089), та серії НОМЕР_4, виданий 06.03.2014 року (орган, що видав, - 8089).

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше) акцій приватних акціонерних товариств та (5 відсотків і більше) публічних акціонерних товариств, відсутній.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Київській області за боржником транспортні засоби серед зареєстрованих на території Київської області не значаться.

Згідно відповіді Держпродспоживслужби за боржником трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми не зареєстровані.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві за боржником зареєстровано автотранспортний засіб, а саме: SKODA SUPERB CLASSIC 1.8T, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який відповідно до повідомлення поставлено на автоматизований облік до АІС та накладено арешт.

18.07.2018 року винесено постанову про розшук майна боржника.

Згідно повідомлення управління інформаційно-аналітичної підтримки постанова про розшук опрацьована, транспортний засіб SKODA SUPERB CLASSIC 1.8T, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 перебуває на обліку ІС «Відеоконтроль-Рубіж».

Згідно відповідей Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України боржник не працює, пенсію не отримує, відкриті рахунки в банківських установах відсутні.

04.07.2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді Держгеокадастру у м. Києві боржнику на праві власності земельні ділянки у м. Києві не зареєстровані.

18.06.2018 року на адресу боржника: АДРЕСА_1, направлено виклик приватного виконавця, яким зобов'язано останнього з'явитись до виконавця 26.06.2018 року.

10.07.2018 року на адресу боржника, АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, направлено вимогу приватного виконавця, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду.

Виїздом за місцем мешкання боржника: АДРЕСА_2, останнього не знайдено, двері ніхто не відчинив, залишено виклик приватного виконавця, про що 17.07.2018 року складено акт приватного виконавця.

16.08.2018 року на адреси боржника: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, направлено вимогу приватного виконавця, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду, однак, згідно відмітки на почтовому конверті боржнику не було вручено лист за адресою АДРЕСА_2, у зв'язку з закінченням строку зберігання.

20.09.2018 року представник боржника за довіреністю ОСОБА_7 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав копії процесуальних документів, про що, в матеріалах виконавчого провадження, наявний відповідний лист.

Виїздом за місцем мешкання боржника: АДРЕСА_2, останнього не знайдено, двері ніхто не відчинив, залишено виклик приватного виконавця, про що 18.10.2018 року складено акт приватного виконавця.

19.11.2018 року на адреси боржника: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, направлено виклик приватного виконавця, яким зобов'язано останнього з'явитись до виконавця 27.11.2018 року.

На адресу боржника неодноразово скеровано вимоги, якими останнього зобов'язано виконати рішення суду.

Однак, боржник проігнорував законні вимоги приватного виконавця, жодної інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення відповідно до вимог Закону для виконання виконавчого документа, та пояснень про причини невиконання рішення суду останній не надав.

Отже, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_2., будучи обізнаним як про ухвалення судового рішення про стягнення з нього на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн., так і про наявність відкритого виконавчого провадження, з часу відкриття провадження жодної суми в рахунок погашення боргу не сплатив і не сплачує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органам місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України

У своєму Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної силі утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними і нести шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1-4 ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України. Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З матеріалів справи вбачається факт умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання власних боргових зобов'язань.

Крім того, на думку суду, визначена до стягнення виконавчим листом сума заборгованості ОСОБА_2 складає 192 583,74 грн., яка є достатньою для виникнення бажання у боржника залишити територію України.

Оскільки боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, про що об'єктивно свідчать наявні матеріали подання, суд вважає, що останнє підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом № 2-3483/2009 від 22.03.2011 рокук, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн. (АСВП № 56606687).

Виконання ухвали покласти на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко