Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2345/17
Провадження № 2/480/363/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину сумісно набутого майна подружжя житлового будинку,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину сумісно набутого майна подружжя житлового будинку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне.

З 16 квітня 2014 року та по день смерті 25 червня 2017 року ОСОБА_5, вона перебувала з останнім у цивільному шлюбі. Вони проживали та були зареєстровані в належній померлому квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Як чоловік та дружина вони мали спільний побут та вели спільний бюджет. Окрім того за спільні кошти зробили ремонт, придбали нові меблі та побутову техніку

25 червня 2017 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_2, житлового будинку № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області та земельної ділянки (паю).

Спадкоємцем померлого першої черги є його син, відповідач ОСОБА_3.

ОСОБА_5 залишив заповіт на ім'я іншої особи на конкретно визначене майно, а саме на земельну ділянку (пай). Вищевказані квартира та житловий будинок не охоплені заповітом.

Квартира АДРЕСА_2 є особистим майном померлого ОСОБА_5, оскільки була придбана ним до того, як він та позивач ОСОБА_1 почали проживати однією сім'єю.

Житловий будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області позивач вважає сумісно набутим майном з померлим, оскільки вказаний будинок був придбаний під час їх сімейного життя.

Встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, який помер 25 червня 2017 року, позивачу необхідне для оформлення спадкових прав щодо 1/2 частки житлового будинку №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що познайомилася зі ОСОБА_5 у 2003 році, в 2004 році вони почали жити однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_2.

Чоловік постійно хворів, у нього були проблеми з серцем, тому вона була вимушена працювати за кордоном для додаткового заробітку.

За кошти, які вона отримувала, позивач та померлий ОСОБА_5 замінили двері, вікна в квартирі, купили автомобіль. У 2007 році разом придбали будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області, який оформили на ОСОБА_5.

Також позивач зазначила, що виїхала до Москви у 2015 році, де працювала та висилала гроші чоловіку.

На день смерті ОСОБА_5 вона знаходилася у Москві, повернулася у жовтні 2017 року.

На сьогодні, позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі померлого; виплатила всі борги, а зараз сплачує за комунальні послуги.

Похованням ОСОБА_5 займався його син відповідач ОСОБА_3, оскільки позивач перебувала за межами країни. Після того, як позивач повернулася, вони спільно в усному порядку домовилися, що вона залишиться проживати в квартирі, а йому залишиться будинок та гараж.

Також, у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 повідомила, що будинок №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області вона та ОСОБА_5 купили за спільні гроші, однак оформили всі документи на померлого. Після смерті батька, відповідач ОСОБА_3 забрав усі правовстановлюючі документи на будинок.

Враховуючи зазначене, позивач ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання безоплатної вторинної допомоги №014-0100878 від 13.12.2017 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав; просив суд встановити факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 у період з 16 квітня 2004 року по день смерті останнього, а саме 25 червня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що житловий будинок №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області придбав його батько ОСОБА_5 за власні кошти. Позивач ОСОБА_1 жодних доказів, які б підтверджували її спільне проживання з померлим однією сім'єю, а також доказів ведення спільного побуту, не надала. Крім того, позивач тривалий час перебувала за межами України. Останні два роки перед смертю батька взагалі не приїжджала до нього і жодних стосунків з ним не підтримувала. Також вона не була присутня на похованні батька відповідача ОСОБА_5. Як відомо відповідачу, позивач повернулася до України лише восени.

Додатково відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02 лютого 2018 року, підтримав позицію відповідача та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За змістом п.5, ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що з 16 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав з 17 жовтня 2002 року по день своєї смерті 25 червня 2017 року, а ОСОБА_1 з 16 квітня 2004 року по теперішній час (а.с.8).

25 червня 2017 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_2, житлового будинку № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області та земельної ділянки (паю).

Спадкоємцем померлого першої черги є його син відповідач ОСОБА_3.

ОСОБА_5 залишив заповіт на ім'я іншої особи на конкретно визначене майно, а саме на земельну ділянку (пай). Вищевказані квартира та житловий будинок не охоплені заповітом.

Квартира АДРЕСА_2 є особистим майном померлого ОСОБА_5, оскільки була придбана ним до того, як він та позивач ОСОБА_1 почали проживати однією сім'єю.

Житловий будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області був придбаний ОСОБА_5 27 березня 2007 року, про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою, зареєстрованого в реєстрі за №246 (а.с.224-225).

За змістом ч.1-2 ст.74 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.60 глави 8 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що з 16 квітня 2004 року вона та ОСОБА_5 проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство. За час спільного проживання зі ОСОБА_5 вони мали спільний бюджет, зробили ремонтні роботи в будинку, придбали побутову техніку. Задля забезпечення фінансового положення сім'ї у 2015 році позивач поїхала працювати до Москви, звідки регулярно робила грошові перекази померлому ОСОБА_5. Крім того, у останнього була її пенсійна картка, якою він користувався на власний розсуд.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що знає ОСОБА_1 з 2007 року. Остання разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 придбали будинок, який розташований на вулиці, де мешкає свідок. Пара постійно мешкала в смт.Ольшанське в квартирі на другому поверсі. У свідка з позивачкою та померлим були дружні стосунки. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, разом купували меблі, побутову техніку та облаштовували будинок. Господарством в основному займалася ОСОБА_1, а ОСОБА_5 практично нічого не робив, оскільки хворів. ОСОБА_1 періодично їздила до Москви на заробітки, гроші відправляла чоловіку на лікування. Василь часто казав, що якщо б не ОСОБА_1, то він вже б помер. ОСОБА_1 декілька разів виїжджала до Москви: перший раз її не було менше року, а вдруге більше року. З середини 2015 року по 2017 рік свідок та позивач не спілкувались, оскільки остання перебувала за межами України. Додатково свідок зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали як чоловік та дружина; ніхто не знав, що їх стосунки не зареєстровані.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що знає позивача ОСОБА_1 з 2004 року, тобто з того часу, як ОСОБА_5 привів її до себе в квартиру. Василь казав всім, що ОСОБА_1 його дружина. Разом вони вели господарство, купували меблі та побутову техніку, а згодом, придбали дачу в с.Тернувате. Потім ОСОБА_1 поїхала на заробітки в Росію, звідки переводила ОСОБА_5 гроші на ліки та проживання. Перший раз вона пробула там півроку і приїхала; вдруге поїхала і 2 роки не приїжджала.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали дачу в с.Тернувате в 2006 чи 2007 році. Проживали вони разом, вели спільне господарство. На присадибній ділянці працювала лише ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_5 хворів. Коли ОСОБА_1 поїхала за кордон, то ОСОБА_5 розповідав, що вона висилає йому гроші на ліки і на життя. Коли ОСОБА_1 приїжджала додому, то свідок з нею спілкувалася по телефону. Останній раз від'їздила в середині 2015 року, а повернулася в жовтні 2017 року.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що у 2005 році вона придбала квартиру по сусідству зі ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Вони мешкали як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Через деякий час придбали дачу в с.Тернувате. На скільки відомо свідку, то дача була придбана за спільні гроші позивача та померлого ОСОБА_5. Після того, як ОСОБА_1 поїхала працювати до Москви, вона висилала ОСОБА_5 гроші на лікування. Також свідок зазначила, що декілька разів ОСОБА_5 давав їй банківську картку ОСОБА_1 для того, щоб свідок зняла для нього гроші. Суми, які вона знімала були різні 500-1000 грн. Загалом, на карті було 8000 грн. Також свідок купувала ОСОБА_5 все, що останній просив.

У відповідності до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє повне та ґрунтовне підтвердження та не викликає сумніву факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 16 квітня 2004 року по 2015 рік. А, отже, в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Як достеменно встановлено судом, проживаючи спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 6 квітня 2004 року до 2015 рік позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбано житловий будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області.

Власником вказаного об'єкту нерухомого майна вказано ОСОБА_5, але за описаних вище обставин вони є спільним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_1, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, як особам, що перебували фактично у шлюбних відносинах між собою, але без реєстрації шлюбу.

Як передбачає ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оцінюючи зазначені норми чинного законодавства, а також докази по справі, суд, виходячи із вище викладеного, приходить до висновку, що правовідносини, які склались між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, регулюються як ст.74 СК України, так і главою 8 Сімейного кодексу України, яка включає в себе статті від 60 до 74 включно. За таких обставин у разі визначення часток вказаних осіб їх розміри є рівними.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області як обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу, задовольнивши позов в цій частині.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженка с.Павлівка Снігурівського району Миколаївської області; НОМЕР_1; РНОКПП НОМЕР_2; адреса: вул.Гагаріна,10, смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, 57113) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2; уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3; НОМЕР_3; РНОКПП НОМЕР_4; адреса: АДРЕСА_3, 54001) про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину сумісно набутого майна подружжя житлового будинку задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 у період з 16 квітня 2004 року по 2015 рік.

Визнати житловий будинок №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області сумісно набутим майном ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженка с.Павлівка Снігурівського району Миколаївської області; НОМЕР_1; РНОКПП НОМЕР_2; адреса: вул.Гагаріна,10, смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, 57113) право власності на 1/2 частку житлового будинку №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Апеляційного суду Миколаївської області.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2018 року.

Суддя М.М.Войнарівський

04.09.2018