Справа № 367/3062/16-ц
Провадження №2/367/199/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Шубчик В,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

Представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,3-і особи Бучанська міська рада КиЇвської області,ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2011 р. було визнано мирову угоду між позивачем, Третьою особою ОСОБА_5 та суміжним співвласником, на той час, земельної ділянки - ОСОБА_6

ОСОБА_7 даної мирової угоди було:

- Позивачем, Бучанською міською радою та ОСОБА_6 було визначено порядок користування земельною біля будинку № АДРЕСА_1 з рахування належним їм ідеальних часток в праві власності на даний будинок з врахуванням існуючого на даний час порядку користування земельною ділянкою та з врахуванням домовленості, яка була досягнута між ОСОБА_6 та попередніми співвласниками 2/5частин будинку ОСОБА_8 з частковою зміною меж та з врахування площі земельної ділянки 1247 кв. м., яка була закріплена біля належного їм будинку рішенням виконкому Бучанської селищної ради Київської області від 19.01.1993 р. за № 10.

- Позивачу та ОСОБА_5 виділилося у відокремлене користування земельну ділянку площею 504 кв. м. біля належних їм 2/5 частин будинку № АДРЕСА_1;

- ОСОБА_6 виділилося у відокремлене користування земельну ділянку площею 561 кв. м. біля належних їм 3/5 частин будинку № АДРЕСА_1;

- В спільне користування Позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділилася земельна ділянка площею 182 кв. м. земельної ділянки (по 91 кв. м. від кожного).

28.12.2011 р. ОСОБА_6 продала належну їй на праві власності 3/5 частину будинку № АДРЕСА_1 з відповідними частинами надвірних будівель та споруд Відповідачу.

ОСОБА_7 Бучанської міської ради від 29.05.2014 р. за № ІІІ - 524 було виявлено самочинне встановлення огороджувальної конструкції з фундаментом на землях загального користування.

Враховуючи те, що дана огороджувальна конструкція знаходиться на землях загального користування і заважає проїзду та розвороту автотранспорту до відповідача було направлено прохання, щодо демонтажу огороджувальної конструкції.

Дану вимогу відповідач проігнорував.

ОСОБА_7 від 29.05.2014 р. за № ІІІ - 525 було встановлено, що Бучанською міською радою не приймалося рішення щодо передачі у власність чи користування Відповідачу земельної ділянки по АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 від 02.09.2014 р. за № ІІІ - 1025 було встановлено , що розглянувши звернення Позивача та Третьої особи -1 щодо направлення комісії з приводу самовільно встановленого паркану на території проїзду по АДРЕСА_1, виконавчим комітетом, в ході комісійного обстеження було виявлено самочинне встановлення огороджувальної конструкції з фундаментом на землях загального користування.

Крім того, до відповідача було направлено прохання щодо демонтажу самочинно побудованого паркану, що розташований на землях загального користування, що перешкоджає проїду автотранспорту.

ОСОБА_7 від 22.09.2014 р. за № ІІІ - 807 було встановлено, що незаконно захоплена земельна ділянка належить до категорії земель загального користування, а саме - це проїзд загального користування.

ОСОБА_7 від 09.02.2015 р. за № 04-08/23 було встановлено, що відповідач частково порушує виконання рішення суду, а саме встановлюючи межі земельної ділянки гр. ОСОБА_3 відхиляючись від рішення суду чинить перешкоди позивачу та ОСОБА_5 користуванні їхньою земельною ділянкою.

ОСОБА_7 Бучанської міської ради від 10.02.2015 р. за № 04-09/123 було встановлено, що Бучанською міською радою не приймалося рішення щодо передачі у власність чи користування відповідачу земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішення Бучанської міської ради, яке було прийнято на переднього власника гр. ОСОБА_6 (про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 86 кв. м. до існуючої земельної ділянки, площею 1247 кв. м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1) скасовано рішенням від 23.10.2014 р. за № 1949-60-VI.

Відповідно до даних відділу Держземагенства м. Буча в Національно - кадастровій системі спірна земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0558 га., значиться як комунальна власність. Власник - Бучанська міська рада.

Представниками виконавчого комітету Бучанської міської ради , внаслідок комісійного обстеження було виявлено самочинне встановлення огороджувальної конструкції з фундаментом на землях загального користування, що перешкоджає проїзду автотранспорту.

На даний час відповідачем не усунуто перешкоди у користуванні земельною ділянкою та не демонтовано самочинно встановлену огороджувальну конструкцію з фундаментом на землях загального користування, що перешкоджає проїзду та розвороту автотранспорту.

Позивач просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самочинно встановленої огороджувальної конструкції з фундаментом на землях загального користування, що перешкоджає проїзду та розвороту автотранспорту, що відповідатиме Ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2011 р.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечували,просили у позові відмовити,поскільки вважають,що сам позивач чинить перешкоди відповідачу у користуванні земельною ділянкою.

3-я особа ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилась,про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник 3-ї особи Бучанської міської ради у судове засідання не з»явився,згідно листів (а.с.34,53)просить справу розглянути за їх відсутності.

Суд,заслухавши пояснення сторін по справі,заслухавши покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні було встановлено,що ОСОБА_1 є власником 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2009р.3-я особа ОСОБА_5 також є власником 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2009р.Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засіданні оглянутими матеріалами цивільної справи № 2-136/11 за позовом ОСОБА_1 ,ОСОБА_5 до ОСОБА_6,3-і особи виконком Бучанської міської ради,КП КОР «Бучанське БТІ» про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Також,у судовому засіданні встановлено,що 15.06.2011 р ухвалою суду по справі № 2-136/11 було визнано мирову угоду,згідно якої ОСОБА_1,ОСОБА_5 було виділено у відокремлене користування земельну ділянку пл.. 504 кв.м біля належних їм 2/5 частин будинку АДРЕСА_1 з відповідними до мирової угоди ОСОБА_6 було виділено у відокремлене користування земельну ділянку пл.. 561 кв.м з відповідними до мирової угоди розмірами.В спільне користування ОСОБА_1,ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділено 182 кв.м(по 91 кв.м від кожного)з відповідними розмірами вказаної земельної ділянки.Наведені обставини справи підтверджуються матеріалами справи №2-136/11 .

Також,у судовому засіданні встановлено,що 28.12.2011р згідно договору купівлі продажу ОСОБА_6 продала ,а відповідачка по даній справі ОСОБА_3 купила 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 позовної заяви позивач зазначає,що відповідачка ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування по АДРЕСА_1,встановивши паркан таким чином,що перешкоджає під»їзду до його частини будинку.На підтвердження зазначених обставин справи позивач не надав до суду належних та допустимих доказів.

У відповідності з частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За ч.1. статті 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те,що відповідач на земельній ділянці загального користування встановила паркан,який перешкоджає позивачу проїзду та розвороту автотранспортного засобу.При цьому у судовому засіданні позивач та його представник посилаються також на ті обставини,що відповідач порушила умови мирової угоди,згідно якої земельна ділянка загального користування була виділена всім співвласникам будинку.Дані обгрунтування суд вважає надуманими та безпідставними.

Як уже зазначалось раніше,ухвалою Ірпінського міського суду від 15.062011р було визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1247 кв.м,яка була закріплена за будинком АДРЕСА_1 рішенням виконкому Бучанської міської ради № 10 від 19.01.1993р.При цьому,із зазначеної земельної ділянки співвласникам вказаного будинку ОСОБА_1,ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільне користування було виділено земельну ділянку пл.. 182 кв.м,при цьому в ухвалі суду зазначені межі вказаної земельної ділянки.Зазначаючи,що відповідачка у порушення вимог мирової угоди встановила паркан,позивач з даного приводу не надав до суду відповідних доказів,а саме до суду не було надано доказів тих обставин,що мирова угода від 15.06.2011р виконана , що порядок користування земельною ділянкою площею 1247 кв.м,яка закріплена за будинком АДРЕСА_1 ,визначений у натурі відповідно до умов мирової угоди,а також не надано доказів тих обставин,що відповідачка ОСОБА_3 встановила паркан на земельній ділянці загального користування у порушення умов мирової угоди..При цьому суд не приймає до уваги листи Бучанської міської ради ,на які посилається позивач у позовній заяві (а.с.9,11-16),поскільки не зрозуміло,про яку саме земельну ділянку зазначає Бучанська міська рада,де її місцезнаходження,яким чином встановлений відповідачкою паркан та яким чином Бучанська міська рада встановила,що даний паркан відповідачкою встановлено самочинно та з відповідними порушеннями. У судовому засіданні 28.08.2018р позивач та його представник надали до суду акт обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 від 02.08.2018р.При цьому суд знову звертає увагу на ті обставини,що складаючи вказаний акт Бучанська міська рада не зазначила,яким чином було встановлено,що відповідач будує внутрішньо дворовий паркан,який виходить за межі землекористування,визначеного мировою угодою від 15.06.2011р ,змінивши конфігурацію земельної ділянки за рахунок земель загального користування.Посилаючись на умови мирової угоди від 15.06.2011р,Бучанська міська рада не зазначає чи були винесені в натурі на місцевості межі земельних ділянок,які були виділені у користування співвласникам будинку зазначеною мировою угодою,чи були винесені в натурі на місцевості межі земельної ділянки пл.. 182 кв.м ,яка була виділена у спільне користування співвласників будинку,якщо були винесені в натурі на місцевості ,то коли і яким документом даний факт доводиться.Також,суд звертає увагу,що у акті обстеження земельної ділянки від 02.08.2018р відсутні підписи позивача та відповідача.До акту додано схему земельної ділянки,на якій відмічено частину огорожі довжиною 6 м,які підлягають знесення.При цьому,у самому акті не зазначено яким чином було встановлено,що у даному місці та у вказаному розмірі паркан встановлено самочинно чи неправомірно,якій умові мирової угоди від 15.06.2011р не відповідає місцезнаходження спірного паркану,який згідно акту підлягає знесенню.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9С показала,що відповідачка по справі вигородила земельну ділянку загального користування таким чином,що позивач не має можливості заїхати до свого будинку автомобілем.При вирішенні спору по суті суд не може прийняти до уваги покази даного свідка,поскільки свідок є дружиною позивача по справі,а тому є зацікавленою особою у наслідках розгляду справи.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні також показав,що відповідач по справі встановила паркан таким чином,що позивач не має можливості проїхати до свого будинку.Суд не приймає до уваги покази даного свідка як доказ порушення відповідачем прав позивача,поскільки як уже зазначалось раніше,суду не було надано доказів тих обставин,що відповідач встановила спірний паркан із порушенням меж земельних ділянок,визначених у користування співвласникам будинку мировою угодою,визнаною ухвалою Ірпінського міського суду від 15.06.2011р.

Будь-яких інших доказів на підтвердження тих обставини,що відповідач встановила паркан у порушення умов мирової угоди від 15.06.2011р та таким чином,що порушує права позивача як власника житлового будинку та землекористувача,до суду надано не було.

У судовому засіданні встановлено,що земельна ділянка,яка розташована за адресою АДРЕСА_1 у власність не передавалась ,що підтверджується листом Бучанської міської ради(а.с.10).Посилання позивача на ті обставини,що діями відповідача порушуються його права як власника земельної ділянки,суд вважає безпідставним.Спірна земельна ділянка на даний час перебуває у користуванні співвласників житлового будинку АДРЕСА_1.

Враховуючи викладені обставини,суд відмовляє позивачу у позові у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 391 ЦК України,ст.. 152,158 ЗК України керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення буде складено 07.09.2018р.

Копію рішення суду направити 3-м особам по справі для відома.

Суддя: С.І. Оладько