Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2018 р. Дніпровськийрайонний суд м. Києва в складі:

головуючогосудді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенніДніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зпозовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3; після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - «ОСОБА_5»; стягнути з відповідача судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з 25 червня 2011 року. До одруження з відповідачем вона мала неповнолітнього сина від першого шлюбу з громадянином України ОСОБА_4 Син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до шлюбу проживав разом з матір'ю. Батько дитини на момент повторного її одруження продовжував брати участь у її вихованні та утриманні, здійснюючи таким чином свої батьківські права щодо дитини. В період з червня 2011 року по червень 2014 року відповідач, позивач та її син проживали разом у місті Донецьк. За час шлюбу у подружжя спільні діти не народжувалися. З початку 2014 року у зв'язку із подіями, що відбувалися на Сході та Півдні України, у нього та відповідача сформувалося різне відношення до політичних ситуацій, що склалися в державі. Вона підтримувала цілісність та недоторканість України, її державних кордонів, в той час як відповідач був прихильником відділення східних областей від решти території України та набуття ними повної автономії. Внаслідок принципових розбіжностей у поглядах подружжя між ними помітно погіршилися стосунки, зокрема знизився рівень терпимості один до одного, важче стало знаходити взаєморозуміння, зникли взаємні довіра та повага. У подружжя було протилежне бачення майбутнього своєї сім'ї, її місце в суспільстві, а також майбутнього дитини. Враховуючи неможливість існуючих на той час розбіжностей у плануванні майбутнього сім'ї, вона у червні 2014 року вирішила залишити м. Донецьк разом з дитиною. Відповідач не намагався завадити їй, не спробував зберегти сім'ю та категорично відмовився переїжджати з м. Донецька до іншого міста разом з дружиною та дитиною. Починаючи з червня 2014 року сімейні стосунки подружжя фактично були припиненні. Впродовж 2014-2018 років вона проживала окремо від відповідача. Зокрема, з червня по грудень 2014 року вона разом з сином проживала у АДРЕСА_1 З січня 2015 року по квітень 2016 року вона тимчасово повернулася у м. Донецьк, але мешкала окреме від чоловіка. З квітня 2016 року по березень 2018 року вона та її син мешкали в м. Костянтинівка, Донецької області, а з червня 2018 року переїхала до міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на веб-сайті суду, суд про причини неявки не повідомив, відзвив на позовну заяву не подав.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5) та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 25 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 179 (а.с. 5).

Сторони від шлюбу спільних дітей не мають.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторонни тривалий час не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконан, що примирення між ними не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини намірупозивач не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 104, 105, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 77-81, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка Росії, Магаданської області, Хасинського району, с. Карамкен, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 проживаюча за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець м. Донецька, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який був зареєстрований 25 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що у книзі реєстрації зроблено актовий запис № 179 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини, змінивши його з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», прізвище чоловіка залишити «ОСОБА_5».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: