Провадження № 2/761/6442/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

В липні 2018р. позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму коштів в розмірі 17390,58 грн.; судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 червня 2016р. відповідачка подала до Шевченківського районного центру зайнятості (далі по тексту - Шевченківське РЦЗ) заяву з проханням надати їй статус безробітного. У зазначеній заяві відповідачка була ознайомлена з правами та обов'язками безробітного, де зазначено, що безробітні повинні своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі наказу Шевченківського РЦЗ відповідачці було надано статус безробітного з призначення допомоги по безробіттю з 30 червня 2016р. В подальшому припинено реєстрацію безробітного з 23 червня 2016р. у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. З метою перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та визначення розміру матеріального забезпечення, позивачем було отримано інформацію від Київського національного університету театру, кіно і телебачення ім. І.К. Карпенка - Карого, згідно якої відповідачка, перебуваючи на обліку в Шевченківському РЦЗ, була переведена на навчання за державним замовленням та їй призначено стипендію. У зв'язку з чим, Шевченківським РЦЗ було видано наказ 26 січня 2017р. за № 12 про стягнення з відповідачки безпідставно нарахованого матеріального забезпечення у розмірі 22490,58 грн., яке складається з допомоги по безробіттю. 27 січня 2017р. відповідачка особисто отримала повідомлення про відшкодування незаконно отриманих коштів, і станом на 26 серпня 2018р. відповідачкою частково було сплачено суму заборгованості, залишок боргу складає 17390,58 грн.

Оскільки в досудовому порядку, відповідачка не повернула всієї суми боргу, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для стягнення суми заборгованості примусово.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду.

До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка, про час та місце розгляду справи була повідомлена за місцем своєї реєстрації, в судове засідання не з'явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Як передбачено п. 1) ч. 1 ст. 43 цього Закону, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

При цьому, згідно положень ч. 2 цієї статті статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначається відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2013р. №198 (далі по тексту - Порядок).

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 23 червня 2016р. відповідачка подала до Шевченківського РЦЗ заяву з проханням надати статус безробітного. На підставі наказу Шевченківського РЦЗ відповідачці було надано статус безробітного з призначення допомоги по безробіттю з 30 червня 2016р. В подальшому припинено реєстрацію безробітного з 23 червня 2016р. у зв'язку з встановленням факту подання відповідачкою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, а саме, позивачем було встановлено, на підставі отриманої інформації від Київського національного університету театру, кіно і телебачення ім. І.К. Карпенка - Карого, що відповідачка, перебуваючи на обліку в Шевченківському РЦЗ, була переведена на навчання за державним замовленням та їй призначено стипендію.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та п. 5 Порядку статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 44 цього Закону України, зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За приписами п. 18) ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Судом встановлено, що 26 січня 2017р. Шевченківським РЦЗ було видано наказ № 12 про стягнення з відповідачки безпідставно нарахованого матеріального забезпечення у розмірі 22490,58 грн. за період з червня по листопад 2016р. Судом встановлено, що на виконання зазначеного наказу відповідачкою добровільно було відшкодовано 5100,0 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Пунктом 1) ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762.0 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258-261, 263-265, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України;; ст. ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України; ст. ст. 22, 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення»; ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд, -

в и р і ш и в:

Позов Київського міського центру зайнятості (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 47Б) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти (безпідставне нараховане матеріальне забезпечення) у розмірі 17390 /сімнадцять тисяч триста дев'яносто/ грн. 58 коп.; судовий збір у розмірі 1762,0 /одна тисяча сімсот шістдесят дві/ грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06 грудня 2018р.

Суддя: