Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2501/18
Провадження № 2/376/1169/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочко В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Сквира Київської області цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 66.0 кв.м., житлового площею 41.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, площею 0.0956 га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого 15.01.2009 року та земельної ділянки, площею 0.0921га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6, виданого 15.01.2009 року, укладеного 05 квітня 2018 року, між позивачем та відповідачем, та визнати за позивачем право власності на відповідне нерухоме майно, мотивувавши це тим, що належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідач має лише копію правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок, та не може надати оригінали, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачем, неможливо.

Нотаріально посвідчити договір позивач з відповідачем домовилися після повного зібрання необхідних документів. Однак пізніше відповідачка відмовилася від оформлення документів у зв'язку із зайнятістю.

За даним договором ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1, житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 66.0 кв.м., житлового площею 41.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, площею 0.0956 га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого 15.01.2009 року та земельну ділянку, площею 0.0921га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6, виданого 15.01.2009 року, які належать їй на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 23.01.2008 року та Державних актів: серія НОМЕР_4 та серія НОМЕР_6.

У підготовче судове засідання позивач не з» явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

У підготовче засідання відповідач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що 05.04.2018 року відповідачка - ОСОБА_2 подарувала позивачці - ОСОБА_1, житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 66.0 кв.м., житлового площею 41.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, площею 0.0956 га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку та госп.споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого 15.01.2009 року та земельну ділянку, площею 0.0921га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6, виданого 15.01.2009 року, які належать їй на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 23.01.2008 року та Державних актів: серія НОМЕР_4 та серія НОМЕР_6.

При укладанні договору між сторонами нами погоджено всі істотні умови передачі нерухомості у власність позивача, оформлення договору у нотаріальній конторі.

Під час укладання договору житловий будинок у спору, під заставою, арештом та будь-якою іншою забороною не перебував.

Вказані обставини встановлені матеріалами справи.

Відповідачка - ОСОБА_2, визнає позивачку власником житлового будинку та земельних ділянок, про що свідчать її заява про визнання позову.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

На підставі ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи відпорушень і протиправних посягань.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Стаття 41 Конституції України зазначає,що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за ОСОБА_1, право власності на вищевказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України,

ст.ст.207, 220,316,317,328,344,638, 717, 719, 722 ЦК України,

ст.ст. 4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2) про визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 66.0 кв.м., житлового площею 41.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0.0956 га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для будівництва, обслуговування жилого будинку та госп.споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, виданого 15.01.2009 року, що належить ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0.0921га, яка розташована в АДРЕСА_1, надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6, виданого 15.01.2009 року, що належить ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя