Дата документу 12.12.2018 Справа № 336/3780/18
Запорізький апеляційний суд
Є.У.№ 336/3780/18 Головуючого у 1 інстанції: Марко Я.Р.
№ 22-ц/807/380/18 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року у складі судді Марко Я.Р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ТОВ «Добра праця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

Ухвалою Шевечнківського районного суду Запоріжжя від 10 серпня 2018 року позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Добра праця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали прийшов до висновку, що ухвала суду від 16 липня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, виконана не була, тому в силу ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості , - слід визнати неподаною і повернути позивачу з усіма додатками.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно роз'яснення, що містяться в п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Проте суд першої інстанції на противагу вище зазначеним нормам, в своїй ухвалі, зазначив, що кошти за сплату судового збору при зверненні з позовною заявою не було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, без надання підтвердження про здійснення судом перевірки про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України.

Крім того, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 06.06.2018 року № 05.2-12/405-6335 повідомлено, що у зв'язку із запровадженням централізованої моделі виконання дохідної частини бюджетів з 02.07.2018 року змінюються реквізити рахунків для зарахування надходжень до державного та місцевих бюджетів, на підставі чого з 02.07.2018 року на офіційному веб-порталі Судової влади України Шевченківський районний суд м. Запоріжжя були опубліковані нові платіжні реквізити для перерахування судового збору при зверненні до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Однак, як вбачається з платіжного доручення № 102 від 03.07.2018 року позивачем сплачено судовий збір на реквізити, які були розміщені на офіційному веб-порталі «Судова влада України» до 02.07.2018 року.

Проте в ухвалі суду першої інстанції від 16 липня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, судом першої інстанції не було зазначено реквізитів на які позивач повинен був сплатити судовий збір за подачу позову.

Наведене свідчить, що при вирішенні питання про відкриття провадження, відповідно до ст. 175, 177 ЦПК України, після усунення позивачем недоліків, що були зазначені в ухвалі суду від 16 липня 2018 про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги платіжне доручення від 04.07.2018 року на суму 1762,00 грн., що було сплачено за подачу позовної заяви ТОВ «Добра праця», не продовжив позивачу строк для усунення недоліків після з'ясування обставин щодо не зарахування судового збору до спецфонду Державного бюджету України , а тому ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві та визнання її неподаною не можна визнати законною.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З вище зазначеного т вбачається, що апеляційна скарга ТОВ «Добра праця» підлягає задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року - скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Добра праця» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м .Запоріжжя від 10 серпня 2018 року по цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: