Справа № 740/3878/18
Провадження № 2/740/1647/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житлом, а саме квартирою №83 в будинку №14 по вул. Академіка Амосова в м.Ніжині Чернігівської області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею вищевказаного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2003 року.

У вищевказаній квартирі зареєстрована її дочка- відповідач ОСОБА_2, яка фактично не проживає у квартиру понад 10 років. Вона виїхала проживати за кордон в Бельгію. В Україну вона не приїздить, бо має там сімю та роботу, має паспорт і дозвіл на проживання приймаючої країни, тому згідно ч.2 ст.405 ЦК України вона втратила право на користування квартирою.

Проти зняття з реєстрації вона не заперечує, але спеціально приїздити в України для цього вона не має фінансової можливості.

Реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі створює перешкоди і незручності для реалізації її прав власника, зокрема для призначення субсидії.

Перешкод для проживання відповідачу не чинилося, її речей в будинку немає.

Сторони в судове засідання не з»явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач- і про визнання позову.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства, відповідно до вимог ст.9 Конституції України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїмм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або немайнового права та інтересу.

Звернення позивача до суду із зазначеним позовом є формою захисту власником своїх прав, оскільки фактично понад рік не проживаючи в належній позивачу на праві власності квартирі ОСОБА_3 безпідставно зареєстрована в квартирі, чим чинить перешкоди у користуванні належним їй правом на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст.405, 406 ЦК України.

Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 894631 від 23. 12.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2461323 від 29.12.2003 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає в ній без поважних причин більше року, що підтверджується актами обстеження про фактичне проживання осіб від 30 травня 2016 року, травня 2017, 06 серпня 2018 року, та визнає сама відповідач, тому суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати втратившою право на користування житлом у належній ОСОБА_1 квартирі.

У зв*язку з реєстрацією шлюбу 19.10.1991 року ОСОБА_4 змінювала прізвище на «Четверик»

Керуючись положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_2, такою, що втратила право користування житлом- квартирою №83 у будинку №14 по вул. Академіка Амосова в м.Ніжині Чернігівської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.