ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

справа № 643/6975/17

провадження № 22ц/818/232/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовомПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року в складі судді Короткого І.П.,

встановив:

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ОСОБА_1 на підставі Заяви №б/н від 01.12.2011 року отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте зобов'язання з повернення кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.04.2017 року утворилась заборгованість у сумі 25328,86 грн., з яких : 12601,01 - тіло кредиту, 3976,60 грн. - відсотки за користування кредитом, 7068,92 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1182,33 грн. - штраф (процентна складова).

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та активно ним користується, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення позову заперечує, посилаючись на його недоведеність. При цьому посилається на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов та правил та надання банківських послуг ПриватБанку не є належним доказом укладення договору. Зазначає, що станом на 01.11.2013 року заборгованість за договором була відсутня. Крім того у липні 2016 року з її кредитної картки невідомими особами були зняті грошові кошти у сумі 5296 грн., про що вона повідомляла банк та у зв'язку з чим було відкрито кримінальне провадження. Вважає, що не повинна відповідати за дії, які нею не вчинялись.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено підписання ОСОБА_1 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів банку, 01.11.2013 року позивач повернула кредит у сумі 4000 грн., тому обов'язок по сплаті заборгованості відсутній.

Колегія суддів з таким з висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судовим розглядом та матеріалами справи встановлено, що 01.12.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Своїм підписом відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua та копії яких долучені до позову складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Також ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.8).

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з п. 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Як свідчить зміст вказаної вище заяви, підписаної відповідачем, Позичальник ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги.

Станом на 17.04.2017 року заборгованість відповідача становить 25328,86 грн., з яких : 12601,01 - тіло кредиту, 3976,60 грн. - відсотки за користування кредитом, 7068,92 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1182,33 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідач.

У відповідності з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, посилання в рішенні суду на відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання банківських послуг та необізнаності відповідача з Тарифами банку не є підставою звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за кредитним договором.

Щодо розміру заборгованості, слід зазначити, що наданий позивачем розрахунок, відповідає саме пунктам Умов і правил, які були погоджені сторонами, відповідачем не спростований.

З поданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку заборгованості, який відповідно до положень статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним документом та підтверджує здійснення сторонами операції за кредитом, вбачається що ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти, здійснювала погашення заборгованості (а.с. 4-7).

Також здійснення відповідачем кредитних операцій підтверджується виписками з карткових рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, які видавались ОСОБА_1 в межах даного кредитного договору (а.с.105-109).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15.

Отже, підстав для стягнення штрафу з відповідачки не вбачається, оскільки це є подвійним стягненням.

Крім того, відповідно ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року по справі № 6-3006цс15.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне частково задовольнити позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за тілом кредиту - 12601,01 грн., відсотки за користування кредитом - 3976,60 грн. та пеню, нараховану за 12 місяців перед зверненням банку до суду - 750 грн. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Доводи відповідача про звільнення її від відповідальності за зняття з її картки коштів шахрайським шляхом на висновки суду не впливають, оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність за утримання картки та розголошення інформації третім особам, а також зобов'язаний повідомляти банк про втрату, викрадення картки або здійснення несанкціонованих транзакцій.

Проте, хоча ОСОБА_1 повідомляла банк про несанкціоноване списання коштів з її рахунку, із заявами про необхідність постановки картки в Стоп-лист не зверталась та продовжувала користуватись карткою.

Факт звернення до правоохоронних органів без наявності вироку суду не може бути покладено у рішення суду.

Враховуючи вказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат вирішити у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,368,374ч.1 п.2,376,381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою 64703АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, МФО 305299, рахунок №3111) заборгованість за кредитним договором №б/н 01.12.2011 в сумі 17327,61 гривень, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 12601,01 грн., відсотків за користування кредитом - 3976,60 грн. та пені в сумі 750 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою 64703АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, МФО 305299, рахунок №3111) судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 1205,39 гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 1808,08 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко