ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про повернення банківського вкладу, виплату нарахованих відсотків, неустойки, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з неодноразово уточненим позовом до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП Банк") про повернення банківського вкладу, виплату нарахованих відсотків, неустойки, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 25 червня 2008 року між нею та ПАТ «ОТП Банк», в особі Трипільського відділення АТ «ОТП Банк», укладено депозитний договір №308/515/08 та ощадний договір №308/516/08 із щорічною сплатою відсотків 6,25% на суму 578.560 грн., що еквівалентно 45.200 доларам США.

Вказувала, що 02 вересня 2014 року вона звернулась до банку із заявою про повернення внесених коштів та відсотків згідно договорів, яка була одержана банком 03 вересня 2014 року.

Посилаючись на те, що 05 вересня 2014 року банк повинен був повернути кошти в розмірі 45.200 доларів США та сплатити належні відсотки, але не повернув, що порушило її права, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з банківської установи на її користь 68.061 долар США, в тому числі 45.200 доларів США - суму основного боргу за вкладом та 22.861 долар США - розмір нарахованих за вкладом відсотків; 25.687 доларів США 45 центів (еквівалент 64.270 грн.) інфляційних витрат; 915.300 доларів США (еквівалент 2.900.806 грн.) пеня вартості послуг за кожен день прострочення, а також 45.200 доларів США (еквівалент 1.158.467 грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Справа перебуває на судовому вирішенні з 25 вересня 2014 року.

По даній справі виносилася численні судові рішення судами різних інстанцій.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_2 67.368 доларів США 34 центи, з яких 45.200 доларів США - розмір вкладу, 22.168 доларів США 34 центи - розмір нарахованих за вкладом відсотків. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що суд за власною ініціативою змінив особу відповідача, повністю проігнорував обставини викладені у кримінальному провадженні №0000780 та не взяв до уваги, що грошові кошти за спірними договорами нею отримувались.

23 липня 2018 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що банком не надано належних та допустимих доказів виконання зобов'язання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 25 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», в особі Трипільського відділення АТ «ОТП Банк», укладено договір про ощадний банківський вклад, за умовами якого банк зобов'язався прийняти від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 45.200 доларів США шляхом списання з її поточного рахунку, який відкрито в цьому ж банку, та зарахувати ці кошти на вкладний рахунок ОСОБА_2, відкритий в ПАТ «ОТП Банк».

03 вересня 2008 року ОСОБА_2 подала у відділення банку заяву про розірвання договору про ощадний банківський вклад від 25 червня 2008 року та виплату нарахованих відсотків, у якій просить вважати дану заяву підставою для закриття вкладного рахунку.

Також, 02 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «ОТП Банк», в особі Трипільського відділення АТ «ОТП Банк», із заявою про повернення внесених коштів та відсотків згідно договору про ощадний банківський вклад, укладений 25 червня 2008 року між нею та банком, оскільки за період з 2008 року по 2014 рік вона не отримала ні суму вкладу в розмірі 45.200 доларів США, ні відсотки по ньому.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач грошові кошти за договором банківського вкладу на вимогу вкладника не повернув, а тому позов вважав частково обґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Разом з тим, частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України (у редакції закону чинній на момент звернення з даним позовом).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Предметом доказування у даному спорі є факт укладання договору банківського вкладу та не повернення грошових коштів за ним.

Під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт)

Звертаючись до суду з даними вимогами позивачем було надано фото копію заяви на переказ готівки №15 від 25 червня 2018 року, договору №308/515/08 від 25 червня 2008 року, договір №308/516/08 (т.1 а.с.22,23-24,25-26).

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Колегія суддів наголошує на тому, що відносно позивача ОСОБА_2 відкрите кримінальне провадження №0000780.

Судова колегія приймає до уваги факт укладання ОСОБА_2 з банківською установою спірних договорів шляхом внесення 45.200 доларів США на вкладний рахунок.

Втім, ретельно дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що грошові кошти у загальній сумі 45.200 доларів США ОСОБА_2 отримувала, що підтверджується заявами про видачу готівки ОСОБА_2, а саме заявою на видачу готівки від 02 липня 2008 року №1 про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 500 доларів США; заявою про видачу готівки №1 від 15 липня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 4.000 доларів США; заявою про видачу готівки №1 від 22 липня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 5.000 доларів США; заявою про видачу готівки №3 від 05 серпня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 3.000 доларів США; заявою про видачу готівки №7 від 08 серпня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 1.200 доларів США; заявою про видачу готівки №5 від 14 серпня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 300 доларів США; заявою про видачу готівки №7 від 18 серпня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 300 доларів США; заявою від 03 вересня 2008 року про розірвання договору про ощадний банківський рахунок та виплати відсотків на поточний рахунок; заявою про видачу готівки №6 від 23 вересня 2008 року про зняття з рахунку грошових коштів у розмірі 25.900 доларів США (т.1 а.с.52-75,91-94,95, т.5 а.с.20-40,56-57,58-59).

Даний факт також підтверджується листом Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 від 27 листопада 2018 року за №114-5083 вих-18 щодо наявності оригіналів заяв на видачу готівки ОСОБА_2 у матеріалах кримінального провадження №0000780 відносно ОСОБА_2 (т.6 а.с.56-57)

Висновок суду першої інстанції про ненадання банком належних та допустимих доказів виплати ОСОБА_2 грошових коштів є хибним.

З матеріалів справи вбачається, що всі оригінали підтверджуючих документів були вилучені під час досудового розслідування та перебувають в матеріалах кримінального провадження №0000780 відносно ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги заслуговуються на увагу.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню в задоволеній частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2018 року в задоволеній частині скасувати та в цій частині позову ОСОБА_2 відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.