Постанова

Іменем України

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 161/4565/17

провадження № 61-31253св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Веселівська сільська рада Луцького району Волинської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року у складі судді Русинчук М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Веселівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року він успадкував жилий будинок № АДРЕСА_1, проте позбавлений можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів.

Уточнивши позовні вимоги й зазначивши, що він також прийняв спадщину й після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, яка за життя прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на жилий будинок № АДРЕСА_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2017 року у складі судді-головуючого Ковтуненка В.В. позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину жилого будинку № АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач заявив вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_6, проте не заявляв вимог щодо визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_7, яка за життя успадкувала ? частину спірного будинку після смерті чоловіка.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків щодо форми і змісту апеляційної скарги та сплати судового збору у розмірі 857 грн 03 коп.

На виконання ухвали суду представником позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 29 вересня 2017 року подано виправлену апеляційну скаргу з копіями та квитанцію про часткову сплату судового збору в розмірі 482 грн 52 коп. Сплата судового збору у визначеному розмірі мотивована тим, що рішення суду оскаржується не в повному обсязі, а лише в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 14 вересня 2017 року щодо усунення недоліків апеляційної скарги в повному обсязі, а саме не сплачено судовий збір в повному обсязі.

08 грудня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з чим невірно визначив розмір судового збору, який підлягає сплаті при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу та матеріали касаційного провадження 29 травня 2018 року передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною другою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 121 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів із дня отримання позивачем ухвали.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, яка за формою та змістом не відповідала вимогам частини другої статті 295 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та не оплачена судовим збором, відповідно до положень статей 121, 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), ухвалою від 14 вересня 2017 року обґрунтовано залишив її без руху та надав строк для усунення недоліків щодо форми і змісту скарги та сплати судового збору у розмірі 857,03 грн, що становить 110% ставки судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви.

За змістом підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні позовної заяви майнового характеру позивачем ОСОБА_4 сплачено судовий збір в розмірі 779 грн 12 коп. (1% ціни позову).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» вірно визначив розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 857 грн 03 коп. (779 грн 12 коп. х 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

За змістом частини другої статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119і 120цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 не виконав вимоги ухвали, не сплатив у повному обсязі судовий збір за подання апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 не спростовують висновків суду апеляційної інстанції й не дають підстав вважати, що апеляційним судом порушено норми процесуального права.

Слід роз'яснити заявнику, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
Г.І. Усик