Справа № 480/2184/16-ц
Провадження № 22-ц/812/487/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 вересня 2018 року під головуванням судді -Рум'янцевої Н.О., в приміщенні того ж суду по справі за позовом

ОСОБА_1

до

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про розірвання договору та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Позивачка зазначала, що між нею та відповідачкою по справі 13 квітня 2016 року було укладено договір № 199 про надання юридичних послуг щодо підготовки необхідних документів для отримання ордеру на займану житлову площу в гуртожитку. Відповідно до умов договору позивачкою було сплачено відповідачці аванс у розмірі 1000,00 грн. і 200 грн. за отримання юридичної консультації, а також сплачено 25000 грн. за юридичні послуги, хоча дана сума умовами договору не передбачена. За час дії договору відповідачка не надала інформації про стан виконання договору та не виконала зобов'язання за цим договором.

У зв'язку з не виконанням умов договору ОСОБА_1 просила розірвати вказаний договір та стягнути грошові кошти у сумі 26 200 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 26000 грн. 00 коп. Розподілено судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та повністю відмовити в задоволенні позовної заяви.

Так, в апеляційній скарзі зазначено, що суд безпідставно не задовольнив клопотання апелянта про залучення ОСОБА_4, як співвідповідача у справі, оскільки в дорученні виданому позивачкою вказану особу також було зазначено, як уповноважену представляти інтереси останньої, також що суд безпідставно не врахував надані нею документи, як підтвердження виконання договірних зобов'язань, що свідчить про необґрунтованість висновків суду.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі позивач відповідно до ст. 360 ЦПК України не скористалася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Частиною 1 статті 4 цього ж Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, ч.4 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, і таке встановлено судом 13 квітня 2016 року між ОСОБА_3 (виконавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 (замовник) з іншої сторони, укладено договір № 199 про надання юридичних послуг, строк дії якого закінчується 13 грудня 2016 року, як встановлено в п. 4.2 Договору (а.с. 4).

За змістом п. 1 Договору виконавець надає замовнику послуги у вигляді: підготовки всіх необхідних документів стосовно підготовки пакету документів щодо отримання ордеру на житлову площу; отримання всіх необхідних довідок, витягів, актів, клопотань стосовно даного питання; представництво у органах місцевого самоуправління, ЖЕКах, ММБТІ, та інше стосовно даного питання; супровід при отриманні відповідного рішення з Миколаївської міської ради; підготовка необхідних заяв, клопотань, звернень та інше.

Умовами договору, відповідно до його п. 2 передбачено, що замовник сплачує аванс за послуги перелічені у п. 1.1 договору у сумі 1000 грн. 00 коп., залишок у розмірі 1000 грн. 00 коп. замовник сплачує за домовленістю впродовж терміну договору; замовник сплачує усі витрати окремо, які пов'язані з оформленням документів стосовно підготовки пакету документів щодо отримання ордеру на житлову площу.

Згідно з п. 3.3 договору, виконавець зобов'язаний надавати замовнику послуги перелічені в п. 1.1 договору у термін дії договору без обмежень; на вимогу замовника надавати консультації письмово, за умови складання додаткової угоди до договору

У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, як то встановлено нормами ст. 627 ЦК Укураїни.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а нормами ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На виконання умов договору позивачкою відповідно до квитанцій до прибуткових ордерів за №№ 91, 91 від 13 квітня 2016 року сплачено 1000 грн. авансу із зазначенням реквізитів спірного договору за надання юридичних послуг, а також - 25000 грн. за юридичні послуги, без посилання на відповідний договір. Крім цього, позивачкою сплачено за квитанції до прибуткового касового ордеру № 94 від 14 квітня 2016 року 200 грн. за юридичну консультацію (а.с. 5-7).

З метою створення умов для виконання договору відповідачкою, як надавачем послуг, ОСОБА_1 видала довіреність від 16 квітня 2016 року, якою уповноважено ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 представляти її інтереси перед будь-якими фізичними особами та в усіх установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності, в органах місцевої влади та самоврядування (в тому числі в бюро технічної інвентаризації, в територіальних органах Міністерства юстиції України, в центрі надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, в територіальних органах реєстрації, ЖЕКах, та ін.) з питання підготовки документів для отримання ордеру щодо займаної житлової площі в кімнаті АДРЕСА_1, надано право одержувати та подавати необхідні довідки та інші документи, сплачувати необхідні платежі, право підпису замість неї та виконувати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю, строком дії до 16 квітня 2017 року (а.с. 8).

Отже всі умови спірного договору позивачкою було виконано належним чином.

Із змісту письмових заперечень відповідачки ОСОБА_3 вбачається, що вона визнає наведені факти, проте вважає, що умови даного договору нею виконано, оскільки підготовлені нею документи були передані до компетентного органу для вирішення питання щодо надання ордеру на житлову площу в гуртожитку.

Для позитивного вирішення вказаного питання, як зазначає відповідачка ОСОБА_3, саме позивачка мала би надати до органу місцевого самоврядування, а саме Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради відповідне клопотання з місця роботи. Оскільки позивачка такого клопотання не надала, в зв'язку з недостатністю документів вирішення вказаного питання було призупинено (а.с.94-96).

В той же час, як вбачається із змісту умов договору, обов'язок щодо збирання необхідних документів для отримання ордеру на житлову площу покладено саме на відповідачку ОСОБА_3 Відповідно до змісту повноважень наданих останній за дорученням від замовника послуг ОСОБА_1, ОСОБА_3 надано право представляти інтереси ОСОБА_1 у всіх установах, таким чином вона мала всі необхідні умови та повноваження отримати вказане клопотання за місцем роботи позивачки.

Відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст. ст.77, 78 ЦПК України, на підтвердження того, що обумовлений договором пакет документів було підготовлено та передано до компетентного органу, а також, що ці документи були предметом розгляду такого органу. Позивачка вказані факти заперечує.

Таким чином відповідачкою ОСОБА_3, в порушення наведених вимог закону, умов договору, належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про надання юридичних послуг, не виконано.

Так, із змісту наведених умов договору слідує, що вартість юридичних послуг визначена в 2000 грн. з яких 1000 грн. позивачка сплатила як аванс.

В той же час, обов'язок сплати позивачкою 25000 грн. умовами договору прямо не передбачено, а як на обґрунтування додаткових витрат відповідачкою не надано доказів та не вказано підставу їх сплати (п.2.2 договору).

Відповідно до ч. 2 ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За вказаних обставин, районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, наданим сторонами доказам надав належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що невиконання відповідачкою умов договору є істотним порушенням цього договору, в зв'язку з чим договір підлягає розірванню та з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню збитки в сумі 26000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо притягнення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_4, як особи якій позивачкою було також видано довіреність, не можна прийняти до уваги, оскільки вказана особа не є стороною в договорі, який є предметом спору у даній справі.

Безпідставне не прийняття до уваги районним судом документів наданих відповідачкою на підтвердження виконання нею умов договору, на що міститься посилання в апеляційній скарзі, також не заслуговує на увагу. Районний суд вірно вказав, що із змісту наданих відповідачкою документів не вбачається, що саме на її звернення, як представника позивачки, вони видані (а.с. 97-107). Позивачка цей факт заперечує та наполягає, що саме вона самостійно їх отримувала у відповідних органах та зберігає в себе їх оригінали, а на вимогу відповідачки надала їй копії. А крім цього, із змісту письмових заперечень відповідачки вбачається, що вказані документи не є повним пакетом документів відповідно до умов договору для вирішення визначеної в договорі мети, оскільки потрібні були і інші документи, які не були підготовлені. А тому наявність наданих відповідачкою документів не свідчить про повне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що оскаржуване рішення районного суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 17 грудня 2018 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова