Постанова

Іменем України

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 554/5269/16-ц

провадження № 61-30296св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 як представника ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року в складі судді Шевської О. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2017 року в складі колегії суддів: Лобова О. А., Абрамова П. С., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернуласядо суду з позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживача та стягнення з відповідача на її користь 102 420,86 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що між сторонами 11 серпня 2011 року укладено договір № 82537/ДП/15 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&aро;К «Золотий», 09 серпня 2013 року укладено договір № 5235 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи у банківському металі, а 12 серпня 2013 року укладено договір № 12609/24-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&aen;К «Золотий», за умовами якого банк відкрив депозитний рахунок у банківському металі золото, а вона внесла на цей рахунок банківській метал загальною вагою 126 грам або 4,05 тройських унцій металу, на строк з 12 серпня 2013 року по 12 серпня 2015 року. За користування банківським металом банк нараховує та виплачує клієнту 2,75 % річних.

12 серпня 2015 року позивач звернулася до банку із заявою про повернення вкладу (депозиту) у банківському металі загальною вагою 126 грам або 4,05 тройських унцій металу, розміщений згідно з договором від 12 серпня 2013 року № 12609/24-13, однак банк її вимогу не виконав.

Ураховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що кредиторські вимоги позивача задоволені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в повному обсязі, підстави для подвійного стягнення відсутні.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 8 тис. грн судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2017 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, ґрунтується на повному і об'єктивному встановленні всіх обставин справи.

У касаційній скарзі, поданій 11 серпня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 як представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_4

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Судами не враховано те, що зобов'язання банку щодо повернення депозиту виникло до початку його ліквідації, а тому відповідальність за неналежне виконання зобов'язання щодо повернення депозиту покладається саме на банк. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Октябрського районного суду м. Полтави.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечення/відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди установили, що 11 серпня 2011 року між сторонами укладено договір № 82537/ДП/15 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&aок;К «Золотий», за умовами якого банк відкриває депозитний рахунок у банківському металі золото, а клієнт вносить на цей рахунок банківській метал загальною вагою 100 грам або 3,22 тройських унцій металу, в тому числі у зливках, на строк з 11 серпня 2011 року по 11 січня 2013 року. За користування банківським металом банк нараховує та виплачує клієнту проценти за ставкою 3,50 % річних.

09 серпня 2013 року між сторонами укладено договір № 5235 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи у банківському металі, за умовами якого банк відкриває поточний рахунок у банківському металі в золоті для розміщення банківського металу та виконання розрахунково-касового обслуговування операцій клієнта з банківськими металами по рахунку відповідно до договору, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно з тарифами.

12 серпня 2013 року між сторонами укладено договір № 12609/24-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&a/s;К «Золотий»,за умовами якого банк відкриває депозитний рахунок у банківському металі золото, а клієнт вносить на цей рахунок банківській метал загальною вагою 126 грам або 4,05 тройських унцій металу, на строк з 12 серпня 2013 року по 12 серпня 2015 року. За користування банківським металом банк нараховує та виплачує клієнту 2,75 % річних.

Відповідно до пункту 2.3 договору від 12 серпня 2013 року № 12609/24-13 повернення вкладу та виплата нарахованих на нього процентів клієнту здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного пунктом 1.1 - 12 серпня 2015 року. Якщо день повернення вкладу та виплати процентів припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення вкладу та виплата процентів проводиться банком на наступний перший робочий день.

12 серпня 2015 року позивач звернулася із заявою до ПАТ «Банк» Фінанси та кредит» з проханням повернути вклад (депозит) у банківському металі, загальною вагою 126 грам або 4,05 тройських унцій металу розміщений згідно з договором від 12 серпня 2013 року № 12609/24-13, однак її вимоги банк не задовольнив.

17 вересня 2015 року постановою правління Національного банку України

№ 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Цього ж дня виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 вересня 2015 року.

Відповідно до постанови правління Національного Банку України від 17 грудня 2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 18 грудня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», та розпочато процедуру ліквідації.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту шостого статті 2 цього Законуліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Законуврегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Законуз дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17.

Отже на момент звернення ОСОБА_4 до суду з цим позовом у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення грошових коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 10 частини четвертої статті 26 зазначеного Законупередбачено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах.

Таким чином, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах, оскільки такий вид вкладу не є грошовим зобов'язанням, що обумовлює відсутність поширення гарантій Фонду в частинні відшкодування коштів за вкладом у банківському металі.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок щодо повернення вкладів у банківських металах.

28 грудня 2015 року позивач скористалася своїм правом та звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про включення її до реєстру кредиторів за всіма укладеними договорами, у сумі належних їй коштів.

ОСОБА_4 включено до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 102 420,86 грн (7 черга кредиторів).

Згідно з частиною п'ятою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

07 квітня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Інформація про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 14 квітня 2016 року розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за адресою: www.fg.gov.ua; 14 квітня 2016 року на офіційному сайті ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за адресою: www.fcbank.com.ua; у приміщенні ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в доступному для відвідувачів місці.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Аргументи касаційної скарги про порушення банком її права власності не впливають на правильність та законність судових рішень ураховуючи специфіку правовідносин, що виникли між сторонами, їх предмет, а також наявність нормативно-правової бази, яка урегульовує правовідносини за договором банківського вкладу у разі введення у банку тимчасової адміністрації, врегулювання спірних правовідносин у будь-який інший спосіб, ніж спеціальним Законом, не передбачено.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 як представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат