Справа № 654/1566/18
Провадження №2/654/784/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Данилевського М. А.,

секретаря Друговин В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду цивільну справу №654/1566/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2018 публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», через свого представника, звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.07.2018 відповідач пуля (Терещенко) ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з нього заборгованість в сумі 90132,48 грн., що складається з наступного: 4776,45 грн. заборгованість за кредитом; 76826,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3999,50 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 4280,12 грн. штраф (процентна складова) а також судові витрати (судовий збір) в сумі 1762,00 грн.

Сторони в судове засідання не зявилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином.

В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача за довіреністю про розгляд справи за відсутності Позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином. До суду від відповідача надійшло письмове клопотання, відповідно до якого ОСОБА_1, просить до позову ПАТ КБ «ПриватБанк» застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Як вбачається з позовної заяви, відповідно до укладеного договору №б/н від 18.07.2008, ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання кредиту у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 2-4).

Однак позивачем не надано інформації про фактичний строк дії картки за вищевказаним договором, а, відповідно, інформації про кінцевий термін повернення кредиту.

Згідно доданих позивачем до позовної заяви Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна» витягу з Умов та правил надання банківських послуг, відповідач був зобовязаний вносити щомісячні платежі на погашення кредиту до 25 числа кожного місяця. Пунктом 5.2 (Розділу 3 «Умови обслуговування. Кредитні карти») Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку порушення клієнтом зобовязань по Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань та інших зобовязань по даному Договору (а. с. 9, 10-15).

Таким чином суд приходить до висновку, що обовязок щодо дострокового повернення усіх належних до виплати сум позичальником виник 25.01.2015.

Згідно розрахунку, наданого банком, станом на 31.03.2018 заборгованість ОСОБА_1 становить 90132,48 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 4776,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 76826,41 грн., заборгованості за пенею та комісією 3999,50 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 4280,12 грн.

Однак, позивачем не додано до матеріалів позову жодного доказу, що свідчив би про повідомлення відповідачеві щодо необхідності дострокового виконання зобовязань за договором, а так само, повідомлення відповідача про наявність заборгованості, яка рахується за ним.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Під час розгляду справи відповідач заявила клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (а. с. 50).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28 березня 2018 року №14-10цс18, у якій також вказано, що для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики ОСОБА_3 Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

У відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, передбачено продовження банком строку дії картки у разі наявності двох умов: якщо до початку місяця закінчення строку її дії не надійшла письмова заява Держателя про закриття картрахунку та при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по даному рахунку.

Також встановлено, що на рахунку ОСОБА_1 грошових коштів немає, по закінченню строку дії картки йому нова не видавалася, а останній платіж на погашення кредиту внесено 24.12.2014 на суму 143,80 грн. (а. с. 5-7).

У звязку з чим, обовязок щодо дострокового повернення усіх належних до виплати сум виник за відповідачем 25.01.2015 та початок перебігу позовної давності має обліковуватись саме від цієї дати.

Як вбачається з інформації, надрукованої на конверті, в якому надійшов позов до суду, дата відправки позовних матеріалів до суду представником 27.04.2018, тобто позивач звернувся до суду 27.04.2018 (а. с. 25).

Позивач сам зволікав із зверненням з позовом до суду, що призвело до зростання штрафних санкцій та пропуском строку позовної давності. Заборгованість в 5000 грн. стала 90132,48грн., що є не справедливим по відношенню до відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що строк позовної давності для звернення з даним позовом у ПАТ КБ «Приватбанк» сплив 25.01.2018, дана обставина являється безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України, у звязку з повною відмовою в задоволенні позову, витрати позивача по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на нього.

Керуючись ст. ст. 253, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 13, 76, 81, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Повне судове рішення складено 03.12.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. А. Данилевський