АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року

м. Харків

справа № 610/3445/17

провадження №22-ц/790/3402/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року у складі судді Храмцова В.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (надалі ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду із дійсним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з відсотків за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» посилалося на те, що 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком (АКІБ) «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство (ПАТ) «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 123 200 грн., які зобов'язався повернути до 12 грудня 2014 року. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №165726 від 14.12.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов'язань по поверненню кредитних коштів.

Також 14 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у виді кредитної лінії з лімітом 7 058 грн. 88 коп. та зобов'язався повертати його, сплачувати проценти за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за вказаними вище договорами кредиту і застави. На час укладення договору факторингу загальна сума заборгованості за кредитним договором № 0 від 14 грудня 2007 року становила 160 401 грн. 11 коп., а за кредитним договором № 0 від 14.12.2007 року - 19 182 грн. 26 коп.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29 липня 2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за договором № 0 від 14 грудня 2007 року в розмірі 118 773 грн. 35 коп., а з відповідача ОСОБА_1 також заборгованість за договором № 0 від 14 грудня 2007 року в розмірі 10 773 грн. 19 коп.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі зазначеного рішення суду, на ТОВ «Кредекс Фінанс».

Посилаючись на те, що рішення про стягнення заборгованості відповідачами не виконано, ТОВ «Кредекс Фінанс», з урахуванням вже стягнутих рішенням суду сум, просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14.12.2007 року у розмірі 118 216 грн. 19 коп.; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.12.2007 року у розмірі 14 811 грн. 77 коп. і вирішити питання про розподіл судових витрат..

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року позов ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14 грудня 2007 року у розмірі 118 216 грн. 19 коп., стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14 грудня 2007 року у розмірі 14 811 грн. 77 коп. Також на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» стягнуто з ОСОБА_1 1 108 грн. 80 коп. судових витрат, з ОСОБА_2 - 886 грн. 62 коп.

Рішення мотивоване тим, що відповідачі обов'язку по поверненню кредитних коштів не виконали, у зв'язку із чим у них утворилася заборгованість зі сплати відсотків, що підлягає стягненню.

В поданій 27 квітня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що останній платіж по кредитним зобов'язанням здійснено ще у 2010 році, дійсний позов подано 12 грудня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Разом із апеляційною скаргою відповідачами подані заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

ТОВ «Кредекс Фінанс» у відзиві на апеляційну скаргу посилалося на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не довели у встановленому законом порядку виконання прийнятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів. Існування рішення суду про стягнення заборгованості, що не виконане, не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

При цьому суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст. 367 ЦПК України).

Колегія суддів не погоджується із висновком суду стосовно наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за відсотками по кредиту після ухвалення судового рішення про стягнення з них суми основного зобов'язання зі штрафними санкціями виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, 14 грудня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 123 200 гривень з процентною ставкою 13% річних і з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2014 року (а.с. 8-20). За умовами договору ОСОБА_1 також передав, а банк прийняв у заставу транспортний засіб марки Ford, модель C-MAX, рік випуску 2007, державний номер НОМЕР_1.

В цей же день, 14 грудня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 165726, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань, що виникли з договору №0 від 14.12.2007 року, в повному обсязі (а.с. 31-32).

14 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 також було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у виді кредитної лінії, що надається траншами, з лімітом 7 058 грн. 88 коп. і зобов'язався повертати наданий кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами у порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 22-29).

Внаслідок невиконання позичальником обов'язків по поверненню кредитних коштів, рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29 липня 2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно була стягнута заборгованість за договором №0 від 14 грудня 2007 року у розмірі 118 773 грн. 35 коп., стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 0 від 14 грудня 2007 року у розмірі 10 773 грн. 19 коп. (а.с. 33, 34). При цьому відповідно до рішення суду заборгованість за кредитним договором № 0 станом на 06 квітня 2010 року складалася із заборгованості за кредитом у розмірі 83 599 грн. 91 коп., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 17 401 грн. 38 коп., заборгованості по сплаті прострочених відсотків у розмірі 13 849 грн. 53 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 514 грн. 08 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у розмірі 1 489 грн. 84 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 918 грн. 61 коп. А заборгованість за кредитним договором № 0 станом на 06 квітня 2010 року складалася із заборгованості за кредитом у розмірі 7019 грн. 80 коп., заборгованості по сплаті прострочених відсотків у розмірі 2 744 грн. 22 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 362 грн. 69 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у розмірі 439 грн. 71коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 206 грн. 77 грн.

Згідно договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, до якого було внесено зміни договором від 14 травня 2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами (а.с. 45-50, 55).

Відповідно до витягу з Реєстру заборгованості боржників в новій редакції (додатку до договору від 14 травня 2012 року) станом на 14 травня 2012 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором № 0 від 14 грудня 2007 року становив 160 401 грн. 11 коп., з них: заборгованість за основною сумою боргу 101 001 грн. 29 коп.; заборгованість за відсотками 59 399 грн. 82 коп., а розмір заборгованості за договором № 0 становив 19 182 грн. 26 коп., з них: заборгованість за основною сумою боргу 7 019 грн. 80 коп., заборгованість за відсотками 12 162 грн. 46 коп. (а.с. 53).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

За змістом ст. 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду із дійсним позовом ТОВ «Кредекс Фінанс» посилалося на те, що станом на 07 грудня 2017 року за договором № 0 від 14 грудня 2007 року утворилася заборгованість у розмірі 118 216 грн. 19 коп., з яких: заборгованість за відсотками 44 036 грн. 21 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору 74 179 грн. 98 коп., за договором № 0 від 14 грудня 2007 року заборгованість склала 14 811 грн. 77 коп., з яких: заборгованість за відсотками 9 055 грн. 55 коп., заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору 5 756 грн. 22 коп.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами укладених кредитних договорів № 0 та № 0 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитами на суму залишку заборгованості за кредитами (пункт 1.3.3 договору № 0, при цьому кредит наданий до 12 грудня 2014 року, та пункт 1.3.5 договору № 0, при цьому кредит наданий на 11 календарних місяців).

Відтак, обов'язок відповідача повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами існував у межах строку кредитування. У подальшому відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Заборгованість за кредитними договорами, яку ТОВ «Кредкс Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є відсотками, нарахованими після ухвалення Балаклійським районним судом Харківської області рішення про стягнення заборгованості, тобто після припинення обов'язку позичальника з подальшої оплати щомісячних платежів з погашення кредиту. Вказане зумовлює припинення права кредитора на продовження нарахування і стягнення відсотків за кредитом.

Суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув і дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлених ТОВ «Кредекс Фінанс» сум. Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» належить відмовити.

У зв'язку із викладеним, доводи апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності не можуть бути враховані судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1, з ТОВ «Кредекс Фінанс» на його користь належить стягнути 3 000 гривень, сплачених при подачі апеляційної скарги (а.с. 162).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за відсотками за кредитом - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний