У Х В А Л А

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 503/1579/17

провадження № 61-40043ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Ракула Василя Андрійовича на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом Ракула Василя Андрійовича до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту укладання договору довічного утримання, визнання його дійсним та визнання права на земельні частки (паї),

В С Т А Н О В И В :

05 липня 2018 року ОСОБА_1подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області 15 травня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 липня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, ОСОБА_1 необхідно було надати належні та допустимі докази на підтвердження вказаних ним обставин, а саме: щодо його перебування поза межами місця проживання та зазначити обставини, які перешкоджали йому з дня ознайомлення із постановою Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року подати касаційну скаргу до 14 червня 2018 року.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Апеляційним судом Одеської області прийнято постанову 15 травня 2018 року, повний текстсудового рішення складено в цей же день, тому останній день строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду (з урахуванням вихідних днів) припадав на 14 червня2018 року. Проте скаргу подано 05 липня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На виконання ухвали суду, ОСОБА_1 надіслав фотокопію розписки від 14 серпня 2018 року, підписаної ОСОБА_2 про те, що з 10 травня по 07 червня 2018 року ОСОБА_1 допомагав йому «по ремонту будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1», фотокопії 1-3 та 11 сторінок паспорта ОСОБА_2, як докази перебування позивача поза межами місця проживання. Проте надані документи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 у зазначений період перебував у смт Стрижавка постійно, до 07 червня 2018 року не повертався до місця проживання і це перешкоджало йому оскаржити судові рішення в межах строку на касаційне оскарження.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Враховуючи те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано дружиною ОСОБА_1 ще 22 травня 2018 року, належних та допустимих доказів про те, що заявник до 07 червня 2018 року постійно перебував поза межами свого місця проживання суду не надано і поважних причин, які перешкоджали йому з дня ознайомлення з оскаржуваною постановою апеляційного суду подати касаційну скаргу в межах строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 не зазначив, суд позбавлений можливості розглянути питання щодо поважності причин, наведених ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, станом на 06 серпня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 липня 2018 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту укладання договору довічного утримання, визнання його дійсним та визнання права на земельні частки (паї) повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник