Справа № 306/292/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 вересня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 14 травня 2018 року, ухваленого суддею Ганчак Л.Ф., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 26.03.2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 З дати народження сина вона проживає окремо від відповідача в м. Свалява, сина виховує одноособово, відповідач взагалі не цікавиться життям сина та не бере ніякої участі в його утриманні та вихованні. За вказаних обставин, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 відсотків від усіх заробітків та доходів відповідача, починаючи з дня народження сина і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Свалявського районного суду від 14 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 16.02.2018р., і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а також вирішено питання по судовим витратам.В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в іншому рішення суду залишити без змін, посилаючись на невідповідність висновків у рішенні суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що з нього вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2016 року в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно. Крім того, зазначає, що ним щомісячно виконуються фінансові зобов'язання за іпотечним кредитним договором, що становить понад 3000 грн. Судом також не враховано і той факт, що він має постійне офіційне місце працевлаштування у державних органах понад 15 років, а тому рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2016 року беззаперечно виконується у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема, зазначає, що відповідно до наданого рішення Ужгородського міськрайонного суду із відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків, тому сама по собі вимога відповідача щодо визначення аліментів в розмірі 1/6 частини на утримання сина ОСОБА_3 є порушенням прав їх спільного сина.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін по справі народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н, про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Спільна дитина сторін проживає разом із позивачем (а.с.7-8).

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2016 року з відповідача на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно від дня пред'явлення позову до суду 21.12.2015 року і до досягнення повноліття дитини (а.с.26-27,45-47).

Згідно довідки №18/29-вих.18 від 18.04.2018 року, відповідач ОСОБА_1 працює в Прокуратурі Закарпатської області з 01 лютого 2005 року на посаді прокурора Ужгородської місцевої прокуратури і його заробіток з січня 2017 року по грудень 2017 включно становить 216363,64 грн., а його середньомісячна заробітна плата складає 18030,30 грн. (а.с.58).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд врахував вище вказані вимоги закону та правильно визначив аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 1/6 частини заробітку, посилаючись на те, що згідно з рішенням суду від 26.02.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно не беруться до уваги, оскільки дана обставина не звільняє апелянта від обов'язку, як батька, належного утримання дитини від другого шлюбу та його обов'язку щодо забезпечення утримання обох дітей. Крім того, визначений судом розмір аліментів в 1/4 частині, є мінімальним на дитину.

Посилання апелянта на те, що ним щомісячно виконуються фінансові зобов'язання за іпотечним кредитним договором також не може бути взято до уваги, оскільки виходячи з доходів апелянта, він спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 14 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий :

Судді: