22-ц/775/641/2018(м)
266/1097/16-ц

Категорія 27
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/1097/16-ц

Номер провадження 22-ц/775/641/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі суддів Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

секретар судового засідання Брежнєв Д.О.

сторони :

боржник ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2018 року, у складі судді Пантелєєва Д.Г.,

в с т а н о в и в:

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву в повному обсязі. Посилається на те, що не має можливості виконати судове рішення про стягнення з неї 243 936,00 грн. через скрутне матеріальне становище.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, яка підтримала скаргу, заперечення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2017 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2Л.(брат чоловіка) позику в розмірі 243 936 грн. та судові витрати у розмірі 2 714,96 грн. Зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання було видано виконавчий лист, який предявлено до примусового виконання ОСОБА_2

Звертаючись із заявою про відстрочку виконання рішення, заявник посилалася на те, що виконати рішення вона не має можливості, оскільки в неї є дві доньки, одна з яких є інвалідом, інша студентом вищого навчального закладу, які знаходяться на її утриманні. Також вона не отримує аліменти на дітей у зв*язку із ухиленням їх батька від оплати аліментів, її матеріальний стан не дозволяє сплачувати борг. Просила відстрочити виконання рішення на один рік.

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі, вказав, що з дати прийняття рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2017 року на день подання ОСОБА_1 заяви про відстрочку виконання рішення суду пройшло більше одного року; виключних обставин для відстрочки виконання рішення немає.

З висновками суду не можна не погодитися.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, зокрема може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.

Аналогічне положення міститься у частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив, що заявником не надано жодного доказу про неможливість виконання рішення суду, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ст. 77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про відстрочку, не передбачені ст.435 ЦПК України та не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не можуть бути підставою для відстрочки виконання судового рішення у даній конкретній справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, як і про неповне з`ясування обставин, які мають значення для вирішення даної заяви, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення вимог заявника.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обгрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм процесуального права і правильності висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 07 вересня 2018 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_3

ОСОБА_4