Провадження № 2/263/2236/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив: встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 21.10.2010 року, а саме ? частину квартири № 26, розташованої за адресою: вул. Зелінського, буд. 67 м. Маріуполь; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 15.08.2015 року, а саме ? частину квартири № 26, розташованої за адресою: вул. Зелінського, буд. 67 м. Маріуполь; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року, на ? частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, встановивши що йому належить на праві спільної сумісної власності ? частина вищевказаної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2878 від 23.04.1993 року, видане Держпідприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик». В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на підставі свідоцтва на право власності на житло № 2878 від 23.04.1993 року йому та його матері ОСОБА_6 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2. На підставі свідоцтва на право власності на житло № 2877 від 23.04.1993 року його діду та бабі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4, померла 21.10.2010 року; ОСОБА_5, помер 15.08.2015 року; ОСОБА_6, померла 17.01.2018 року. Його мати ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, яка складалася з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_5, яка складалася з іншої 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, фактично прийняла ОСОБА_6, але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала, у звязку зі смертю. При цьому ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, про що подав відповідну заяву до нотаріуса. Таким чином, після смерті його матері ОСОБА_6 відкрилася спадщина у виді: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Звернувшись до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 постановою № 121/02-31 від 18.07.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 17.01.2018 року, на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, у звязку з тим, що в правовстановлюючому документі не визначена частка квартири (склад спадкового майна), що належала його матері. А, постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 № 122/02-31 від 18.07.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 15.08.2015 року, на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, у звязку з не проведенням державної реєстрації права власності. З огляду на викладене, він був змушений звернутися до суду з даним позовом, за захистом своїх прав та законних інтересів.

23.10.2018 року представник позивача ОСОБА_1 надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд: визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити, надалі надала заяву про завершення розгляду справи за її відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та надала заяву про завершення розгляду справи за її відсутністю.

Суд, зясувавши думку представників сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії VІ-НО № 285686 від 30.11.1984 року позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 /а.с. 9/.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-УР № 222821 від 10.12.1959 року /а.с. 19/.

На підставі свідоцтва на право власності на житло № 2878 від 23.04.1993 року ОСОБА_6 та члену її сімї ОСОБА_3 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 22/.

На підставі свідоцтва на право власності на житло № 2877 від 23.04.1993 року ОСОБА_5 та члену його сімї ОСОБА_4 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 23/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БК № 430600 від 17.01.2018 року ОСОБА_6, померла 17.01.2018 року /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 913225 від 17.08.2015 року ОСОБА_5, помер 15.08.2015 року /а.с. 11/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 494935 від 22.10.2010 року ОСОБА_4, померла 21.10.2010 року /а.с. 10/.

ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, про що подав заяву до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 23.11.2015 року, яку було зареєстровано в реєстрі за № 3425 /а.с. 20/.

З довідки № 44 від 25.11.2015 року, виданої ККП «Керуюча компанія «Західна», вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, по день смерті /а.с. 21/.

З довідки б/н від 15.11.2010 року, вбачається, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_4 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, по день смерті останньої та вели спільне господарство /а.с. 21/.

Після смерті ОСОБА_6, померлої 17.01.2018 року, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 була відкрита спадкова справа № 17/2018 /а.с. 55-82/.

Після смерті ОСОБА_5, померлого 15.08.2015 року, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 була відкрита спадкова справа № 1/2016 /а.с. 83-95/.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53801897 від 24.10.2018 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої 21.10.2010 року ОСОБА_4 відсутня.

Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 № 121/02-31 від 18.07.2018 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 17.01.2018 року, на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, у звязку з тим, що в правовстановлюючому документі не визначена частка квартири (склад спадкового майна), що належала його матері /а.с. 13/.

Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 № 122/02-31 від 18.07.2018 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 15.08.2015 року, на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, у звязку з не проведенням державної реєстрації права власності /а.с. 14/.

З інформаційної довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг маріупольської міської ради № 01-126-1048 від 17.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований разом з померлою ОСОБА_4 на день її смерті 21.10.2010 року за адресою: АДРЕСА_5. З інформаційної довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг маріупольської міської ради № 01-126-1047 від 17.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований разом з померлою ОСОБА_6 на день її смерті 17.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_5 /а.с. 24/.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що позивачу на законних підстава належить ? частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, беручи до уваги, що ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року, інші спадкоємці першої черги за законом відсутні, а представник відповідача у справі в особі територіальної громади Маріупольської міської ради не заперечував проти визнання права власності на спірні обєкти нерухомого майна за позивачем, крім того, позивач позбавлений можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, тому суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним у судовому порядку право власності: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року.

Керуючись ст. 316, 317, 321, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 12, 76, 77, 81, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 17 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г.Шатілова