22-ц/775/637/2018(м)
263/4289/17

Категорія 27

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/4289/17

Номер провадження 22-ц/775/637/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі суддів Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар судового засідання Тулянкіна М.М.

сторони :

позивач ОСОБА_1

відповідач приватне підприємство «Чара»

відповідач ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2018 року, у складі судді Томіліна О.М.,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Чара» (далі ПП «Чара»), ОСОБА_2 про визнання договору позики від 02 березня 1999 року безгрошовим та розірвання договору позики.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2018 року провадження у справі закрито, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства у звязку з порушенням питання про банкрутство ПП «Чара».

Не погоджуючись з ухвалою суду, голова ліквідаційної комісії ПП «Чара» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на у скаргу представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 вважала доводи апеляційної скарги безпідставними, а ухвалу суду такою, що підлягає залишенню без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, крім іншого, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Відповідно до ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі справи вбачається, що засновник приватного підприємства ОСОБА_1 просив суд про визнання безгрошовим договору позики від 02 березня 1999 року, укладеного між ПП «Чара», в особі директора підприємства ОСОБА_2, та ОСОБА_2, як приватною особою, і розірвання цього договору позики, посилаючись на те, що грошові кошти в розмірі 1 500 000 грн. за цим договором на розрахунковий рахунок підприємства не надходили.

Ухвалюючи судове рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у травні 2018 року господарським судом порушено питання про банкрутство ПП «Чара», а тому, спір підлягає, який пов'язаний з господарською діяльністю підприємства, вирішенню за нормами господарсько-процесуального законодавства.

З цими висновками погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому, оскільки спір у цій справі пов'язаний з майновими вимогами до відповідача, щодо якого порушено справу про банкрутство, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно ст. 1 цього Закону, учасники у справі про банкрутство - це сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Всі перелічені особи в той чи інший спосіб є учасникам певних правовідносин, у яких бере участь безпосередньо боржник.

Згідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно п. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон)визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Судом першої інстанції встановлено, що на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 18 травня 2018 року за номером 51400 було розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство ПП «Чара» (номер справи №905/701/18, дата порушення справи про банкрутство 17 травня 2018 року), що унеможливлює розгляд вимог ОСОБА_1 у даній справі окремо від ліквідаційної процедури.

Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відносяться до переліку справ, визначеного п.8 ч.1 ст.20 ГПК України - справи у спорах з майновими вимогами до боржника, а тому підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Доводи ОСОБА_3 про те, що спір, який порушено ОСОБА_1 не є майновим, не відповідає характеру заявлених вимог та предмету спору.

Таким чином, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство ПП «Чара», пред'явлення вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому Законом та в межах провадження у справі про банкрутство (частина п'ятнадцята статті 16 Закону).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]».

Отже, оскільки відносно ПП «Чара» порушено провадження у справі про банкрутство, спір підлягає розгляду господарським судом, а провадження у справі, відкрите в порядку цивільного судочинства, підлягає закриттю відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог процесуального права, підстав для її скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не вбачається, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою представника апеляційний суд враховує постанови Верховного Суду від 09 липня 2018 року справа № 761/44640/16-ц провадження № 61- 7357св18.

Оскільки ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 серпня 2018 року при прийнятті апеляційної скарги відстрочено сплату судового розміру в розмірі 1000 грн. до ухвалення судового рішення у справі, апеляційний суд за результатами розгляду справи, на підставі ст.ст.141, 382 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з приватного підприємства «Чара» в дохід держави судовий збір в розмірі 1000 грн.

Керуючись п.1 ч.1. ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії приватного підприємства «Чара» ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з приватного підприємства «Чара» (ідентифікаційний код юридичної особи 22038339, місце знаходження юридичної особи пр.Металургів,95 м. Маріуполь, Донецька область,87539) в дохід держави судовий збір в розмірі 1000 грн. (Отримувач Бахмутське УК/м.Бахмут/22030101 Код отримувача(ЕДРПОУ) 37868870 Банк отримувача Казначейство України(ЕАП) Код банка(МФО) 899998 Рахунок 0033 Код класифікації доходів бюджету 22030101).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 07 вересня 2018 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_6

ОСОБА_7