Провадження № 2/760/4860/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23.04.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 21 червня 2002 р. між нею та відповідачем ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3.

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин.

В березні 2018 р. відповідач ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу.

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 участі в утриманні сина не приймає.

Позивач посилається на те, що відповідно до вимог закону, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач щомісячно несе витрати, пов'язані із харчуванням сина, придбання для нього одягу, навчального приладдя, проїзд. Як кожна дитина, неповнолітній ОСОБА_3 періодично хворіє на вірусні та інфекційні захворювання. Також йому встановлено діагноз алергічний риніт, який триває у нього повний рік, у зв'язку з чим позивач несе постійно витрати на придбання медичних засобів та медичні огляди.

Як зазначає позивач, вона піклується про здоров'я та розвиток сина, він відвідує групу оздоровчого плавання в Центрі фізичного виховання та спорту КПІ ім. І.Сікорського з жовтня 2016 р. Крім того, вона намагається декілька разів на рік організовувати відпочинок.

Тому, враховуючи інтереси та стан здоров'я сина, рівень цін, обсяг витрат, позивач вважає, що з ОСОБА_2 на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів забезпечить гармонійний розвиток дитини.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 частково приймає участь у матеріальному забезпеченні сина, а саме надає кошти як вважає за потрібне (на власний розсуд), відвідує сина на вихідних. Разом з тим, коштів, які надає відповідач, недостатньо для забезпечення належного гармонійного розвитку їх сина. При цьому, вона знаходиться в складній ситуації. Після оперативного втручання вона тривалий час не працювала. Зараз вона є інвалідом другої групи та потребує витрат на своє лікування. Її дохід становить приблизно 3200 грн. на місяць. В зв'язку з чим вона самостійно не має можливості забезпечувати утримання та розвиток сина.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів визнали частково. Представником відповідача 28.08.2018 р. до суду було подано відзив на позовну заяву, повністю підтриманий в судовому засіданні, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги частково та вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання дитини є 1500 грн. на місяць. Відповідач пояснив суду, що він не відмовляється від своїх батьківських обов'язків щодо утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і навпаки, бажає приймати участь в його вихованні, піклуватися та забезпечувати усім необхідним. Однак, розмір аліментів - 7000 грн., який просить стягнути з відповідача позивач є завищеним, не відповідає дійсним обставинам та можливостям відповідача щодо сплати такого розміру аліментів. Відповідач зазначив, що він приймає участь у матеріальному забезпеченні сина по мірі своїх можливостей. Також вказав, що насправді дитина навчається в школі поблизу місця його проживання, а тому періодично проживає разом з ним. Таке спільне проживання дитини в середньому відбувається протягом семи днів на місяць, в цей час неповнолітній син перебуває на його утриманні, а тому не відповідають дійсності твердження позивача про неприймання участі в утриманні сина. На сьогодні він працює столяром в ПП «Галкон» та отримує заробітну плату в розмірі 4100 грн., а тому не має фінансової можливості сплачувати позивачу аліменти в розмірі 7000 грн. Натомість він готовий сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, що становить понад 1/3 частку його заробітку. Зазначені обставини відповідач просив врахувати при винесенні рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача та його представника, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на день розгляду справи перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2002 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 634, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-БК № 179571.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-БК № 602469, виданого Солом'янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 21.03.2018 р. (повторно).

Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Дитина має хворобливий стан, йому встановлено діагноз алергічний риніт, що потребує додаткових коштів на обстеження, придбання ліків та оздоровлення.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3---2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: Київська обл., АДРЕСА_2. При цьому, сторонами не заперечувалось, що неповнолітній син періодично проживає з відповідачем за місцем реєстрації.

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має хворобливий стан. Йому встановлено діагноз - алергічний риніт, що підтверджується даними консультативного висновку №14460/09 від 23.03.2018 р.

Як вбачається з довідки від 26.03.2018 р. №960/565, ОСОБА_3 відвідує групу оздоровчого плавання в Центрі фізичного виховання та спорту КПІ ім. Ігоря Сікорського з жовтня 2016 р. по теперішній час. Остання сума відвідування складає 524 грн.

Дані обставини не заперечуються відповідачем.

Відповідно до довідки ПП «Галкон», відповідач ОСОБА_2 працює в ПП «Галкон» на посаді столяра з 02 липня 2018 р. по теперішній час (Наказ про прийняття на роботу № 15-к від 30.06.2018 р.). Заробітна плата згідно штатного розпису становить 4100,00 грн.

Згідно довідки про доходи №1-08 від 20.08.2018 р., загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 02 липня 2018 р. по 31 липня 2018 р. за винятком аліментів становить 4100 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що для належного матеріального забезпечення та забезпечення гармонійного розвитку їх сина необхідно стягувати з відповідача аліменти в розмірі 7000 грн.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження розміру фактичних витрат в сумі 7000 грн. на забезпечення сина позивачем суду не надано.

Крім того, позивач посилається на те, що вона знаходиться в складній ситуації. Після оперативного втручання вона тривалий час не працювала. Зараз вона є інвалідом другої групи та потребує витрат на своє лікування. Її дохід становить приблизно 3200 грн. на місяць.

В підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами надано суду копії квитанцій та чеків.

При цьому, з них не вбачається, що товари та послуги, що придбавалися сторонами, були призначені для сина.

Відповідач є працездатною особою, за станом здоров'я може працювати та отримувати дохід. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, відповідачем суду не надано.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України.

Суд зважає, що обов'язок з утримання дитини покладений на обох батьків.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітнього сина сторін, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров'я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати сина до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини обома батьками.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, Законом України «Про охорону дитинства», п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 141, 150, 155, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_3) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 23.04.2018 р. та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

СУДДЯ: Кушнір С.І.