КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1185/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс - Банк» - Петюшки Романа Васильовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Даниленко В.В. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс - Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

ПАТ «Комерційний Банк «Правекс-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованістьза кредитним договором в розмірі 10 970,32 дол.

Посилається на те, що за умовами кредитного договору №5-069/00Ф від 17.04.2000 року, укладеного з ПАТ КБ «Правекс - Банк», ОСОБА_2(позичальник) отримав кредитні кошти у розмірі 10 000 дол. США з цільовим призначенням, з кінцевим строком повернення - до 17.04.2001 року, зі сплатою 20% річних.17.04.2000 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3зобов'язався солідарно відповідати перед ПАТ «КБ «Правекс-Банк» у повному обсязі за виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_2 Відповідачі на вимогу позивача належним чином добровільно свої зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс - Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представникПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс - Банк» - Петюшка Роман Васильович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку, що позичальник 25.10.2001 року вчасно і в повному обсязі повернув кредитору суму позики і не мав жодних заборгованостей за сплатою процентів, неустойки. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався погасити заборгованість у строк до 17.04.2001 року, тому сплата боргу 26.10.2001 року не може вважатись вчасною. Крім того, судом не взято до уваги, що станом на 26.10.2001 року у позичальника була прострочена заборгованість за відсотками, яка на вказану дату складала 921 дол. США. При оплаті позичальником 26.10.2001 року в рахунок погашення боргу 10 000 дол. США, частина вказаної суми була спрямована на погашення заборгованості за відсотками по кредиту - 921 дол. США, а частина - 9 079 дол. США - на погашення боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданим розрахунком. Також недоплаченими залишились відсотки, заборгованість за якими склала 113 дол. США. Вказане свідчить про неналежне виконання позичальником свого обов'язку за кредитним договором, тому вимоги банку про стягнення з відповідачів суми кредиту у розмірі - 921 дол. США, відсотків - 113 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 9 936,32 дол. США, а всього 10 970,32 дол. США законні та обґрунтовані.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти апеляційної скарги. Посилається на те, що відповідач вчасно та в повному обсязі (10 000 дол. США) відповідно до договору повернув кредитору суму позики, про що свідчить копія приходного валютного ордеру від 25 жовтня 2001 року. Жодних заборгованостей за сплатою процентів, неустойки в позичальника не було. Позовна заява подана у липні 2016 року, а строк позовної давності за даним договором позики закінчився 25 жовтня 2004 року. Крім того, спеціальна позовна давність встановлюється в один рік щодо стягнення неустойки. Таким чином, апеляційна скарга не має жодних правових та законних підстав для її задоволення.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ «Комерційний Банк «Правекс-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованістьза кредитним договором в розмірі 10 970,32 дол.

Посилається на те, що за умовами кредитного договору №5-069/00Ф від 17.04.2000 року, укладеного з ПАТ КБ «Правекс - Банк», ОСОБА_2(позичальник) отримав кредитні кошти у розмірі 10 000 дол. США з цільовим призначенням, з кінцевим строком повернення - до 17.04.2001 року, зі сплатою 20% річних.17.04.2000 року між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3зобов'язався солідарно відповідати перед ПАТ «КБ «Правекс-Банк» у повному обсязі за виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_2 Відповідачі на вимогу позивача належним чином добровільно свої зобов'язання не виконують.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того,згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №5-069/00Ф від 17.04.2000 року на ім'я відповідача ОСОБА_2станом на 02.02.2016 року - заборгованість по кредиту становить 10 970,32 дол. США, що еквіваленто 275 811,80 грн. (у межах заявлених позивачем вимог), яка складається із заборгованості: суми кредиту - 921 дол. США, за відсотками - 113 дол. США, сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 9 936,32дол. США.

Відповідно до наданого відповідачем приходного валютного ордеру №24 від 25.10.2001 року відповідач вчасно і в строк та в повному обсязі (10 000 дол. США ) повернув Кредитору суму позики. ПАТ КБ «Правекс- Банк» прийняв 25 жовтня 2001 року на відповідну статтю валютного платежу та дебету рахунку повну суму (10 000 дол. США кредиту(позики), тому жодних заборгованостей за сплатою процентів, неустойки в позичальника не було.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції в частині правового обгрунтування підстав відмови у позові, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17.04.2000 року між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступник - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5-069/00Ф, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в сумі 10 000,00 дол. США строком до 17.04.2001 року з цільовим призначенням, зі сплатою 20% річних за користування кредитними коштами (а.с.5-6).

10.04.2001 року між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступник - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір, за умовами якого договір від 17.04.2000 року пролонгується з 17.04.2000 року до 17.10.2001 року, відсоткова ставка встановлена у розмірі 21% річних, та до п.3.2 договору внесено зміни, а саме: «відсотки за користування грошовими коштами банка в межах установленого ліміту підлягаютьсплаті клієнтом на картковий рахунок кожен місяць в строк до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування процентів, а також на момент закінчення дії договору» (а.с.7).

10.04.2000 року між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступник - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якогоОСОБА_3 зобов'язаний відповідати перед Кредитором (Банком) у повному обсязі за виконання зобов'язань Позичальником ОСОБА_2 (а.с.12).

17.04.2000 року між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступник - ПАТ «КБ «Правекс-Банк») та ОСОБА_2 був укладений договір застави майна №5-069/00Ф, посвідченого 25.04.2000 року державним нотаріусом 2-ї Київської нотаріальної контори Чернокур О.М. за реєстровим №965, відповідно до умов якого ОСОБА_2 (заставодавець) передав в заставу Банку (позивач - заставодержатель) належне йому майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка за згодою сторін оцінена в 16 000 доларів США, що еквівалентно 86 880 грн (а.с.15-16).

Крім того, 17.04.2000 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір застави майна №5-069, відповідно до умов якого ОСОБА_2(заставодавець) передав в заставу Банку (позивач - заставодержатель) належне йому майно - меблі (спальня виробництва Іспанія, м'який шкіряний куточок), вартістю 4000 доларів США, що еквівалентно 21 720 грн (а.с.13-14).

Відповідно до наданого відповідачем приходного валютного ордеру №24 від 25.10.2001 року відповідач сплатив Кредитору суму позики у розмірі 10 000 дол. США (а.с.117).

ПАТ КБ «Правекс - Банк» прийняв 25 жовтня 2001 року на відповідну статтю валютного платежу та дебету рахунку суму 10 000 дол. США кредиту(позики).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №5-069/00Ф від 17.04.2000 року на ім'я відповідача ОСОБА_2 станом на 02.02.2016 року - заборгованість по кредиту становить 10 970,32 дол. США, що еквіваленто 275 811,80 грн. (у межах заявлених позивачем вимог), яка складається із заборгованості: суми кредиту - 921 дол. США, за відсотками - 113 дол. США, сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 9 936,32 дол. США (а.с.21).

Судом встановлено, що останній платіж по договору кредиту ОСОБА_2 було здійснено 25 жовтня 2001 року.

Згідно додаткової угоди строк виконання зобов'язання встановлено 17.10.2001 року. Останній платіж в сумі 10 000 доларів США відповідач вніс 25 жовтня 2001 року, то станом на день погашення кредиту заборгованість відповідача за відсотками та пенею складала 8 днів.

Колегія суддів зазначає, що розрахунку заборгованості із врахуванням умов додаткової угоди та суми внесеної відповідачем 25 жовтня 2001 року на погашення кредиту в повному обсязі 25 жовтня 2001 року, позивачем суду надано не було, та умови додаткової угоди щодо пролонгації договору позивачем не вказано ні в позовній заяві, ні в розрахунку заборгованості до позовної заяви.

Інших платежів за вказаним договором відповідачем здійснено не було.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання (повернення усієї суми кредиту) по кредитному договору №5-069/00Ф від 17.04.2000 року з урахуванням п.1 та п.3.2 додаткової угоди від 10 квітня 2001 року до договору№5-069/00Ф від 17.04.2000 року встановлено до 17.10.2001 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 08.07.2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності щодо вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позову, в тому числі і посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк звернувся з позовом до відповідачів лише у липні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи заяву ОСОБА_2 про застосування судом позовної давності до вимог ПАТ «КБ «Правекс - Банк» до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс - Банк» - Петюшки Романа Васильовича - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2018року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс - Банк» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.