Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 662/219/18

провадження № 61-43052 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Воскресенська сільська рада Новотроїцького району Херсонської області,

представник відповідача - Самойлов Павло Андрійович,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 - на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 квітня 2018 року у складі судді Решетова В. В. та постанову апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2018 року у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, третя особа - ОСОБА_7, про визнання рішення сільської ради незаконним та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що15 листопада 2016 року він звернувся до Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області з заявою про виділення йому земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва, розташовану по АДРЕСА_1, яка рішенням Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 01 грудня 2016 року № 119 була задоволена та вирішено зарезервувати цю земельну ділянку за ним.

23 жовтня 2017 року він звернувся з заявою до відповідача про виділення йому зарезервованої земельної ділянки. Проте рішенням Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 13 листопада 2017 року № 240 вирішено запропонувати йому інші вільні земельні ділянки, розташовані на території сільської ради, оскільки раніше зарезервована ним земельна ділянка не звільнилась.

15 листопада 2017 року, не погоджуючись із вказаним рішенням сільської ради, він звернувся з заявою до відповідача щодо належного йому права на отримання зарезервованої земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. На зазначену заяву сільська рада надала відповідь про те, що комісією з питань сільського господарства, землекористування та охорони навколишнього середовища встановлено, що спірна земельна ділянка використовується ОСОБА_7 з 2005 року та підстави для її вилучення відсутні.

Вважав, що такими діями відповідача порушено його права, оскільки правовстановлюючі документи, на підставі яких ОСОБА_7 використовує спірну земельну ділянку, відсутні.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 просив судвизнати незаконним рішення Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 13 листопада 2007 року № 240, яким запропоновані йому інші вільні земельні ділянки; зобов'язати відповідача надати йому земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва безоплатно у власність, розташовану по АДРЕСА_1, та надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у своїй заяві від 14 листопада 2016 року просив виділити йому спірну земельну ділянку за умови її звільнення ОСОБА_7, яку рішенням Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 01 грудня 2016 року № 119 було задоволено з тих же підстав. Проте вказана підстава у 2017 році так і не настала, оскільки ОСОБА_7 продовжував користуватися земельною ділянкою, вчасно сплачувати земельний податок за неї, унаслідок чого рішенням сільської ради від 13 листопада 2017 року № 240 позивачу було запропоновано інші значно більші земельні ділянки. Законодавством не передбачено обов'язку сільської ради на виділення лише зарезервованої земельної ділянки, право на передачу земельної ділянки на території сільської ради належить виключено їй. Отже, відповідачем порушень закону щодо передачі земельної ділянки у власність позивача допущено не було, так як умова передачі земельної ділянки, передбачена самим ОСОБА_4, не настала.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 - залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач визнав, що спірна земельна ділянка не була вільною на час його звернення до відповідача з заявою від 14 листопада 2016 року, а перебувала у користуванні ОСОБА_7 Таким чином, вказана земельна ділянка не могла бути передана у власність ОСОБА_4 до її вилучення у попереднього землекористувача і підстав для її вилучення немає. Отже, відповідачем порушень земельного законодавства допущено не було.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник - ОСОБА_5 - просять оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 з 2005 року користувався спірною земельною ділянкою на законній підставі, відсутні копії заяви останнього до сільської ради про надання йому в 2005 році спірної земельної ділянки у користування. Також відсутні докази того, що ОСОБА_7 сплачував регулярно земельний податок та його розмір. Крім того, ОСОБА_7 не довів, що він має право на спірну земельну ділянку за набувальною давністю.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

У частині п'ятій статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильно висновку про те, що ОСОБА_4 у заяві від 14 листопада 2016 року просив Воскресенську сільську раду Новотроїцького району Херсонської області виділити йому спірну земельну ділянку, яку рішенням Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 01 грудня 2016 року № 119 було задоволено за умови звільнення цієї ділянки ОСОБА_7

Суди дійшли вірного висновку про те, що у 2017 році вищевказана підстава так і не настала, так як ОСОБА_7 продовжував користуватися земельною ділянкою, вчасно сплачувати земельний податок за неї, тому рішенням Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області від 13 листопада 2017 року № 240 позивачу було запропоновано інші, значно більші земельні ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що законодавством не передбачено обов'язку сільської ради на виділення, у тому числі позивачу, лише зарезервованої земельної ділянки, право на передачу земельної ділянки на території сільської ради належить виключено їй. Таким чином, Воскресенською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області порушень закону щодо передачі земельної ділянки у власність позивача допущено не було, оскільки умова її передачі передбачена самим ОСОБА_4 не настала.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 користувався спірною земельною ділянкою на законній підставі та він має право на спірну земельну ділянку за набувальною давністю висновків судів не спростовують, оскільки при розгляді справи питання правомірності набуття ОСОБА_7 права користування, чи права за набувальною давністю на спірну земельну ділянку не вирішувалося.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк