Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3065/17 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 2 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М..,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/3065/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Новоград-Волинська міська рада Житомирської області, про усунення перешкод в користуванні власністю і прибудинковою територією, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9, на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 вересня 2018 року, постановлене під головуванням судді Михайловської А.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_4 в будинковолодінні АДРЕСА_2 в м. Новограді-Волинському Житомирської області. Розташована поруч квартира АДРЕСА_3 у зазначеному житловому будинку належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Земельна ділянка, призначена для обслуговування даного житлового будинку, є комунальною власністю та перебуває у загальному користуванні власників квартир.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач на прибудинковій території встановила паркан із металопрофілю та сітки-рябиці, внаслідок чого вона та члени її сім'ї позбавлені можливості потрапити до своєї квартири та господарських будівель зі сторони АДРЕСА_6.

Враховуючи вищезазначене, просила суд усунути перешкоди у користуванні квартирою, господарським спорудами та прибудинковою територією шляхом знесення самочинно побудованого паркану по АДРЕСА_5 в м. Новограді-Волинському.

Під час судового розгляду до участі у справі в якості третіх осіб залучено співвласників квартири АДРЕСА_3 у даному домоволодінні - ОСОБА_7 та ОСОБА_7

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди користуванні власністю (квартирою та господарськими будівлями) та прибудинковою територією, які розташовані по АДРЕСА_5 в м. Новограді-Волинському, шляхом знесення побудованого паркану з металопрофілю і сітки-рябиці.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 360 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що відповідач неодноразово пояснювала в судовому засіданні, що спорудженням даного паркану займався її чоловік ОСОБА_7, який повинен був бути залучений до участі у справі в якості відповідача. Та обставина, що останній спорудив паркан, підтверджується листом поліції. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що паркан побудований ОСОБА_2, яка не повинна нести юридичну відповідальність за дії свого чоловіка. Факт реєстрації шлюбу між ними не створює жодних правових наслідків для ОСОБА_2 у спірних правовідносинах, оскільки суду не надані докази того, що вона у власних інтересах доручала своєму чоловікові будувати паркан, обмеживши тим самим право позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що паркан зведений в інтересах сім'ї ОСОБА_2 й та обставина, що ОСОБА_7 залучений до участі у справі в якості третьої особи, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову до його дружини.

В судовому засіданні треті особи на стороні позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не визнали апеляційну скаргу, пояснивши, що вони разом з позивачем та її дітьми є співвласниками квартири АДРЕСА_4 у даному будинковолодінні. Спірний паркан побудований за згодою ОСОБА_2 її чоловіком з метою відокремлення входу до належної їм квартири від загального двору та вулиці. Паркан облаштований хвірткою, яка замикається на замок. Відповідач не надає ключі від хвіртки та відмовляється в добровільному порядку знести паркан.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 96 ЗК України на землекористувачів, поряд з іншим, покладені обов'язки не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства.

Зміст добросусідства полягає, зокрема, в тому, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) ( ч.1 ст. 103 ЗК України).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Співвласниками квартири АДРЕСА_3 у зазначеному будинковолодінні в рівних частках є ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_7, що підтверджується змістом довідки комунального підприємства « Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 серпня 2017 року за №1868.

За даним домоволодінням закріплена земельна ділянка, яка перебуває у спільному користуванні власників квартир.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_7 виникла конфліктна ситуація щодо встановлення паркану, облаштованого хвірткою із замком, який відокремлює вхід до належної ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_3 від двору загального користування та вулиці АДРЕСА_7.

З даного приводу ОСОБА_1 у жовтні 2016 року зверталась до Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області. За наслідками її звернення було встановлено, що у серпні 2016 року ОСОБА_7 відгородив вхід до квартири АДРЕСА_3, встановивши на прибудинковій території, зі сторони вулиці АДРЕСА_7, паркан із хвірткою.

Зміст письмової відповіді начальника Новоград-Волинського відділення поліції на звернення ОСОБА_1 від 24 листопада 2016 року також свідчить про те, що ОСОБА_7 підтвердив факт встановлення вказаного паркану, проте заперечував, що такими діями порушуються права позивача, оскільки сім'я ОСОБА_1 має окремий вхід до квартири АДРЕСА_8 та має можливість безперешкодно проходити повз його квартиру на вулицю АДРЕСА_7, адже хвіртка зачинена на замок лише вночі. Окрім цього, ключ від хвіртки він передав чоловікові ОСОБА_1

ОСОБА_2 підтвердила факт встановлення даного паркану її чоловіком, пояснивши при цьому працівникам поліції, що таким чином не порушуються права ОСОБА_1 та її сім'ї, оскільки ключ від хвіртки переданий чоловікові останньої.

Матеріали справи свідчать, що вказаний паркан встановлений самовільно.

Відповідно до висновку експерта №383-18 від 30 травня 2018 року, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановлення паркану з метало-профілю на раніше діючому проході (землі загального користування) у дворі будинку по АДРЕСА_5 в м. Новограді-Волинському, відносно квартири АДРЕСА_4 задовольняє вимоги нормативно-правових актів, чинних в галузі будівництва.

Встановлений паркан перешкоджає доступу до квартири АДРЕСА_4 та господарських будівель ОСОБА_1 з вулиці АДРЕСА_7 в м. Новограді-Волинському.

При цьому, експертом зазначено, що внаслідок встановлення паркану альтернативний доступ до квартири АДРЕСА_4 та господарських будівель позивача можливо здійснити в обхід вулиці АДРЕСА_7, з вулиці Генерала Шухевича. Для цього необхідно обійти навкруги орієнтовно 700-750 метрів, що приносить незручності у вільному доступі до квартири АДРЕСА_4 й суперечить положенню ЗК України щодо добросусідства.

Вказані обставини свідчать про те, що внаслідок встановлення паркану на земельній ділянці загального користування обмежуються права ОСОБА_1 щодо користування даною земельною ділянкою та безперешкодного доступу до належної їй квартири та господарських споруд.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, покладаючи обов'язок усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном на ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спірний паркан встановлений в інтересах сім'ї відповідача, яка проживає у квартирі АДРЕСА_3 даного домоволодіння. Власниками цієї квартири в рівних частках є : ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ( а.с. 52).

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначена норма стосується не лише внутрішніх правовідносин між учасниками спільної власності, а й регулює зовнішні правовідносини учасників спільної власності з третіми особами.

За змістом положень цивільного законодавства право власності не тільки передбачає права власника володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а й зобов'язує не порушувати права інших осіб. Такий обов'язок рівною мірою стосується кожного із учасників спільної власності.

Позивач, скориставшись наданим їй правом, звернулась з позовом до ОСОБА_2 Та обставина, що до участі у справі в якості співвідповідача не залучено ОСОБА_7, який безпосередньо споруджував паркан, не може обмежувати позивача у захисті порушеного права в спосіб, передбачений законом.

Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9, залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 6 вересня 2018 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2018 року.

Головуюча Судді: