1Справа № 335/6336/18 2/335/1828/2018
28 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
У червні 2018 року позивач Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В позові позивач посилається на те, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.
Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, а саме: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання сином освіти.
Посилаючись на положення ст. 164 СК України та дані висновку органу опіки та піклування № 01-10/1281 від 04.06.2018 року, яким визнано за доцільне позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району просить суд позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідачів на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 30.07.2018 року, постановлено розгляд цивільної справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі.
Ухвалою суду від 10.09.2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом учасників справи.
В судовому засіданні представник позивача Панченко О.І. наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. В подальшому, представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи у судові засідання жодного разу не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позову суду не подавали, а тому на підставі статей 280, 282 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачів.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
У відповідності до ч. 1 ст.1 2 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідачі у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Велика Лепетиха, Великолепетиського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції Херсонської області 22.02.2013 року, актовий запис № 52.
Дитина проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, а мати дитини ОСОБА_3, 1977 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2.
Як свідчать матеріали справи, під час перебування на обліку з неповнолітньою дитиною та його батьком неодноразово проводились бесіди профілактично-виховного характеру, батько ознайомлювався з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина. В зв'язку із неналежним виконанням батьком батьківських обов'язків, відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надсилались листи до Вознесенівського відділення поліції для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності в порядку ст. 184 КУпАП.
Відповідно до листа відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 02.04.2018 року № 323/07-09, вбачається, що з ОСОБА_3 було проведено бесіду, в ході якої остання повідомила, що після припинення шлюбних відносин з батьком дитини він не віддав їй сина і тому останній раз вона бачила ОСОБА_4 в 2005 році, з того час участі у його вихованні та утриманні не брала.
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики Запорізької загальноосвітньої школи № 58 від 14.03.2018 року, встановлено, що мати дитини ніякої участі у вихованні сина не бере, батько не приділяє достатньої уваги вихованню сина.
Згідно з листом КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 15.03.2018 року № 582/01-08, мати ніколи не з'являлась на прийом, станом здоров'я сина не цікавилась, за дитиною ніхто недоглядає, зі слів сусідів-батько дитини постійно знаходиться у стані алкогольного сп'яніння.
01.03.2018 року неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був влаштований до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за актом Дніпровського відділення поліції, оскільки перебував без догляду дорослих після 22.00 год. біля ресторану «Макдональдс».
25.04.2018 року неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був повернутий в родину батька на підставі висновку від 23.04.2018 року № П-134 за умови систематичного відвідання школи, організації належного дозвілля (гуртки, секції), співпраці з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і зміни ставлення батька до виконання батьківських обов'язків.
Згідно інформації ЗЗШ № 58 від 18.05.2018 року, поведінка неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, після повернення з Центру не змінилась, він продовжує пропускати заняття без поважної причини, не ночує вдома, має неохайний вигляд, приходить з побитим обличчям. Бесіди з батьком до позитивних результатів не призвели, іноді батько буває в нетверезому стані.
Неповнолітній ОСОБА_4 в 2017 році навчався в КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Світанок», згідно з листом вказаного закладу від 03.03.2017 року № 84, під час навчання в інтернаті дитина неодноразово залишала школу-інтернат без дозволу вихователів, пропускав уроки, до школи приходив неохайним.
ОСОБА_2 у своєму письмовому поясненні від 11.04.2017 року зобов'язувався приділяти більше уваги сину, контролювати відвіданням ним навчального закладу, не допускати самовільного залишення сином домівки.
Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 23.05.2018 року №1314/03-В, наказом директора центру № 237 від 05.05.2018 року, родину ОСОБА_2 взято під соціальний супровід, під час перебування під соціальним супроводом з членами родини вдалось зустрітись тільки двічі, оскільки батько переносив зустрічі, пояснюючи це щільним графіком роботи. Протягом соціального супроводу члени родини частково виконували рекомендації спеціалістів Центру. Умови проживання покращились, але дитина досі не відвідує жодних позашкільних занять, а батько не може вплинути та сприяти рішенню даного питання.
Питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до їх сина ОСОБА_4, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 24.05.2018 року. Батьки на засідання комісії запрошувались, проте не з'явились, причин неявки не повідомили.
За результатами засідання, враховуючи небажання батьків займатися вихованням сина та відсутність позитивних змін у ставленні ОСОБА_2 до виконання батьківських обов'язків, невиконання умов, за яких дитина була повернута в сім'ю, а також злісне небажання батька співпрацювати з відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України та про необхідність направлення до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовної заяви про позбавлення вказаних осіб батьківських прав по відношенню до їх сина.
Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У статті 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30.03. 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання сином освіти, що негативно впливає на фізичний та розумовий розвиток дитини.
Суд також приймає до уваги, що такий захід, як позбавлення батьківських прав є крайнім заходом відповідальності для батьків, але досліджені судом докази свідчать про систематичну винну поведінку відповідачів та про свідоме нехтування своїми обов'язками відносно дитини, а відповідно, і про наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав, оскільки на переконання суду вжиття такого заходу буде відповідати якнайкращим інтересам малолітньої дитини.
Статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, не позбавлені цієї можливості і відповідачі, якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування щодо сина.
Крім того, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
З урахуванням зазначених норм, відповідачі зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від факту позбавлення їх батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з позбавлених батьківських прав батька та матері аліментів є законними та обґрунтованими.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Також, на підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору за даною категорією справ, а позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути в солідарному порядку судовий збір за дві позовні вимоги, у розмірі, який повинен був сплатити позивач при зверненні до суду з даним позовом, що становить 1 280 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН невідомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН невідомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини усіх сукупних доходів, щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину в межах платежу за один місяць.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН невідомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, на користь держави судовий збір в розмірі 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.
Розяснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Копію заочного рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.О. Макаров