ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 636/4558/16

Провадження № 22ц/818/1668/18

Провадження № 22ц/818/1874/18

13 грудня 2018 року

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кругової С.С.

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1,

Представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року та додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року (суддя - Гуменний З.І.)

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила та просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений 25.09.2013 ОСОБА_5, секретарем Коробчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області реєстровий № 313; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 на 1/2 частину земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року;визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_7, який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 На момент смерті ОСОБА_7 належав житловий будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка розташована на території Коробчанської сільської ради.

ОСОБА_1 вчасно подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька до Чугуївської державної нотаріальної контори, але право власності на спадок не оформила. ОСОБА_4, мати позивача до нотаріальної контори не звернулася, так як на момент смерті, вона була зареєстрована та мешкала разом з померлим батьком, здійснювала за ним догляд, тому спадщину прийняла фактично.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4. На день смерті їй належала земельна ділянка , яка розташована на території - Коробчанської сільської ради.

Спадкоємцями першої черги згідно ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_8, є діти: син ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_1.

Позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері до Чугуївської державної нотаріальної контори, проте з відповідачем дійти згоди стосовно розподілу спадку в добровільному порядку не може. Крім того, їй стало відомо в ході розгляду спору в суді, що мати 25.09.2013 ОСОБА_4 склала заповіт, який було посвідчено ОСОБА_5, секретарем Коробчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області реєстровий № 313. Згідно цього заповіту мати заповіла все своє майно ОСОБА_3.

Вважає, що підпис у заповіті поставлений не її матір'ю, а якщо вона і звернулася до Коробчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області і знаходилась там у приміщенні, то це було проти її волі.

03.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку уточнив та просив усунути ОСОБА_1 від права спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; усунути ОСОБА_1 від права спадкування за законом та від права спадкування обов'язкової частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_7, догляд за яким здійснював він, оскільки останній в 2007 році через захворювання втратив зір, а мати через похилий вік не мала змоги належно надавати допомогу батькові. Його сестра ОСОБА_1 відмовилася надавати допомогу батькам, оскільки вони відмовилися переписати на неї домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати - ОСОБА_4, після чого він звернувся з письмовою заявою до Чугуївської нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не здійснювала догляд за батьками, не надавала їм матеріальну допомогу хоча мала таку можливість, злісно ухилялася від своїх обов'язків по утриманню за батьками, тим самим порушуючи ст. 51 Конституції України та ст. ст. 202, 203 Сімейного кодексу України. На думку позивача у ОСОБА_1 не має права на обов'язкову частку у спадщині.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину жилого будинку № НОМЕР_1, який розташований за адресом: АДРЕСА_1 та на 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_8 згідно державного акту на право приватної власності 1V-XР № 095700 виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 333, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, після смерті матері ОСОБА_4.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом та від права спадкування на обов'язкову частку у спадщині - відмовлено.

Додатковим рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_8 згідно державного акту на право приватної власності НОМЕР_9 виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 333. Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати в сумі 380 грн. 27 коп.

В апеляційній скарзі на рішення та додаткове рішення ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідченого 25.09.2013 секретарем Коробчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області ОСОБА_5 реєстровий № 313, в частині відмови у визнанні за нею права власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку № НОМЕР_1 який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що після смерті батька ОСОБА_7 вона вчасно звернулася до Чугуївської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але спадок вчасно не оформила, тому доводи суду про неприйняття спадщини є необґрунтованими.

Також судом не взято до увагу, що мати ОСОБА_4 склала заповіт без своєї волі, підпис у заповіті поставлений не її матір'ю, отже вказаний правочин є недійсним. Складаючи вказаний заповіт матір ОСОБА_4 знаходилася під психологічним впливом, не розуміла значення своїх дій та їх наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про усунення від спадкування ОСОБА_1, не переглядається, оскільки в цій частині воно не оскаржене сторонами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив із того, що підстав для визнання заповіту недійсним не має, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 523 від 22.06.2018 року, ОСОБА_4 в період часу, якому відповідає складання заповіту 25.09.2013 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляла та була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та земельні ділянки у розмірі ? не має, однак остання має право на обов'язкову частку у спадщині визначеної в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

З такими висновками суду, судова колегія погоджується частково.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку в спадщині мають право: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 за свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 - (дошлюбне прізвище «Дегтярьова») являється рідною донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Зміна прізвища позивача з «Дегтярьової» на «Півень» підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, серія НОМЕР_3 від 11.10.2013 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 17.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 років (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.11.2011 року, серія НОМЕР_5, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради, р. №68, ОСОБА_7 належав житловий будинку № НОМЕР_1, який розташований за адресом: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради, 3,68 га, цільове призначення для введення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12).

ОСОБА_1 вчасно подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька до Чугуївської державної нотаріальної контори, але право власності на спадок не оформила. ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталася, так як на момент смерті чоловіка вона була зареєстрована та мешкала разом з ним, здійснювала за ним догляд, тому фактично прийняла спадщину згідно приписів ч.3 ст.1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача - ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.45-49).

Після смерті матері, ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини до Чугуївської державної нотаріальної контори. Після звернення до державного нотаріуса позивачу стало відомо, що 25.09.2013 ОСОБА_4 склала заповіт, який було посвідчено ОСОБА_5, секретарем Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області реєстровий № 313. Згідно цього заповіту мати заповіла все своє майно ОСОБА_3 (а.с.32)

ОСОБА_3 своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.81).

09 лютого 2017 року ОСОБА_1 було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для визначення належності підпису у заповіті складеного ОСОБА_4 25.09.2013 у селі Коробочкине, Чугуївського району, Харківської області, зареєстрованого за №313 та посвідченого секретарем Коробочкинської сільської ради Чугуївського району ОСОБА_5.

Проте, 24.07.2017 ОСОБА_1 змінила своє клопотання та просила провести судово-психіатричну експертизу, яку доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса, на вирішення експертам поставити такі питання: чи хворіла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на психічні хвороби, якщо так, то на які та з якого часу? Чи усвідомлювала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, значення своїх дій та чи могла керувати ними на час складання заповіту?

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 523 від 22.06.2018 року, ОСОБА_4 в період часу, якому відповідає складання заповіту 25.09.2013 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляла. ОСОБА_4 за представленими даними у період часу, якому відповідає складання заповіту, 25.09.2013 року, відповідно до свого психічного стану була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.30-32 т.2).

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним.

У зв»язку з цим, оскільки мати за життя належне їй майно заповіла своєму сину ОСОБА_3- відповідачу у справі, позовні вимоги про визнання права власності на ? частину земельної ділянки після смерті матері не підлягають задоволенню.

При цьому, слід зазначити про таке.

Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

В п.19 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, які визначені ст.1241 ЦК України, є вичерпний і розширеного тлумачення не потребує.

Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України та в ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.02.2014 року (справа N 1-1/2014) по справі за конституційним зверненням громадянина розкривається зміст поняття "повнолітні непрацездатні діти", що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття "непрацездатний".

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Однак для застосування до особи положень ст.1241 ЦК Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині необхідно керуватися положеннями законів (ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), які дають визначення поняття непрацездатної особи, та вказують саме на досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з вимог закону, якщо особа виходить на пенсію у 2016 році, вона повинна досягти 57 років і 6 місяців, мати стаж роботи, і мати рік народження 1958-1959 р.р.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто вона є пенсіонером за віком з 01.04.2016, оскільки має право на отримання пенсії. На момент смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_6 року позивачу виповнилося 57 років 9 місяців і вона досягла пенсійного віку і була непрацездатною особою.

Отже, суд правильно вважав, що позивач досягла пенсійного віку і є непрацездатною в розумінні ст.1241 ЦК України як особа, що має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на день смерті матері вона досягла пенсійного віку.

Отже, судом першої інстанції вірно визначено право ОСОБА_1 на отримання обов'язкової частки на ? частину земельної ділянки після смерті матері. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції припустився помилки зазначивши номер державного акту на земельну ділянку, яка належала матері НОМЕР_9, тоді як ця земельна ділянка належала батькові позивача. Правильним є номер державного акту на земельну ділянку, що належала матері НОМЕР_7, тому додаткове рішення підлягає зміні із зазначенням правильних реквізитів правовстановлюючого документа.

Що стосується позовних вимог про визнання в порядку спадкування за законом ? частини житлового будинку та земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_7 то в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки судовим розглядом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька своєчасно звернувшись до Чугуївської нотаріальної контори. Але, в подальшому не оформила право власності. Матеріали справи містять дані, що позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування і їй було запропоновано надати відповідні документи. Цей лист було надано в суді апеляційної інстанції представником позивача і пояснено, що постанови про відмову у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті батька нотаріусом не видавалось.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував право позивача на ? частку після смерті батька. Погодився і з обов»язковою частиною в праві на спадщину після смерті матері на належну їй земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, суд першої інстанції визнав право власності в порядку спадкування за позивачем в розмірі ? частки на житловий будинок і земельну ділянку після смерті матері, які вона фактично прийняла у спадок, але не оформила , тоді як таких позовних вимог не заявлялось.

В цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні позову в частині визнання заповіту недійсним, а відповідно і відмови у задоволенні позову про визнання права власності на ? частку земельної ділянки, що належала матері.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 - скасувати. В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька - відмовити.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось.

Додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року змінити. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_8 згідно державного акту на право приватної власності НОМЕР_7 виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 333 після смерті ОСОБА_4.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року