ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1044/18 Справа № 208/2580/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В своєму позові позивач ОСОБА_2, з урахуванням уточнень до позову, просить суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3на її користь по 38 650 грн. у відшкодування завданої їй залиттям квартири матеріальної шкоди і по 10 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а також просить стягнути судові витрати з відповідачів на її користь в рівних частках понесені нею судові витрати в загальному порядку в розмірі 4 660,40 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по: 38 650 грн. - у відшкодування матеріальної шкоди; 1 321 грн. 20 коп. - у відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження; 1009 грн. - суму судового збору; 3 000 грн.- у відшкодування моральної шкоди, а всього по 43 980 грн. 20 коп. В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що дійсно у ніч 25 по 26 липня 2015 року мало місце залиття належної позивачу квартири АДРЕСА_1, яке відбулося з вини відповідачів, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 77 300 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо компенсації моральної шкоди суд першої інстанції вважав заявлену позивачем суму завищеною і керуючись вимогами законності, справедливості, зважаючи на фактичні обставини справи, заявлені вимоги суд задовольнив частково та вважав стягнути відповідачів на користь позивача моральну шкоду у сумі 6 000 грн., зважаючи на те, що в результаті винних дій відповідача порушений нормальний уклад життя позивача, протягом тривалого часу вона перебувала у постійній нервовій та психологічній напрузі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та закрити провадження по справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки в суді першої інстанції було не доведено та не встановлено, що залиття квартири сталося у зв'язку з неправомірною поведінкою відповідачів, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1, що вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого 28 серпня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дєрбіною Р.Є., реєстровий номер 2762.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище квартири позивача, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 04 квітня 2005 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В.

В судовому засіданні також встановлено, що у ніч з 25 на 26 липня 2015 року з вини мешканців квартири АДРЕСА_2, власниками якої є відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, квартира позивача АДРЕСА_1 постраждала від залиття, що підтверджується актами про залиття складеного у серпні 2015 року, який затверджений начальником дільниці № 3 ОСОБА_6, та від 26 липня 2015 року складеного працівниками ПП «Альфа-Геркулес» № 792/07.

Відповідно до цих актів комісією встановлено, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1, було виявлено залиття квартири, яке трапилась з вини мешканців квартири № 7, поверхом вище. Причиною залиття квартири є халатне відношення до сантехнічних приладів мешканців квартири № 7 (а.с.13, 14).

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи № 5080-16 від 26 травня 2017 року, проведеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідчого інституту судових експертів Харченко В.В. вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі АДРЕСА_1 після її залиття водою у ніч з 25 на 26 липня 2015 рік складало 77 300 грн.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.3 ст.156 Житлового Кодексу Української РСР власник квартири та члени його сім'ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що дійсно у ніч 25 по 26 липня 2015 року мало місце залиття належної позивачу квартири АДРЕСА_1, яке відбулося з вини відповідачів, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 77 300 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо компенсації моральної шкоди суд першої інстанції вважав заявлену позивачем суму завищеною і керуючись вимогами законності, справедливості, зважаючи на фактичні обставини справи, заявлені вимоги суд задовольнив частково зменшивши заявлену суму до 6000 грн., при цьому послався на те, що в результаті винних дій відповідача порушений нормальний уклад життя позивача, протягом тривалого часу вона перебувала у постійній нервовій та психологічній напрузі.

Доводи ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що оскільки в суді першої інстанції було не доведено та не встановлено, що залиття квартири сталося у зв'язку з неправомірною поведінкою відповідачів, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося з вини відповідачів. Крім того відповідачі не надали суду доказів, що залиття спірної квартири сталося не з їх вини, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 374 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, апеляційна скарга залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко