Справа № 171/2100/14-ц
2/214/766/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 171/2100/14-ц

за позовною заявою: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК»,

до: ОСОБА_2

про: стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (на підставі довіреності №6213-К-О від 12.05.2017)

від відповідача: ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1823, ордер серія ДП №000040 від 17.08.2018)

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 23.07.2014 до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по договору №б/н від 25.07.2016 в загальному розмірі 15009,90 грн. (а.с. 2-4).

07.10.2014 заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області позовні вимоги задоволені повністю (а.с. 29-30).

29.12.2016 ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 07.10.2014 скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.51).

26.01.2017 ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу №171/2100/14-ц передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підступністю (а.с. 68).

03.03.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №171/2100/14-ц розподілена судді Хомініч С.В. (а.с. 71).

06.03.2017 ухвалою суду справа прийняття до провадження та призначено судовий розгляд (а.с. 72).

16.01.2018 представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором б/н від 25.07.2006 нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 19.07.2011 по 19.07.2014 у розмірі 7721,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 25.07.2006 ПАТ КБ ПриватБанк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 3600 грн. на платіжну картку зі строком дії якої до 07/09, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Відповідач не виконує зобовязання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 19.07.2014 в розмірі 3559,75 грн. Оскілки відповідач заборгованість не погасила, то на прострочену заборгованість нараховуються відсотки в розмірі 3,0% на місяць. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Так, отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу не повернуті, тим самим, враховуючи, що кредитний договір б/н від 25.07.2006 не є розірваним, чи припиненим, відповідно до п. 4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Банк вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, з 19.07.2011 по 19.07.2014 за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 19.07.2014 віднімаємо розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 19.07.2011, таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 19.07.2011 по 19.07.2014 складає 7721,99 грн.

14.03.2018 відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 113-116). Вказала, що строк дії картки становить до 07/09. Трирічний строк позовної давності закінчився 31 липня 2012 року, а з позовом банк звернувся 23.07.2014, тобто після спливу строку позовної давності.

27.04.2018 відповідач подала відзив на позовну заяву (а.с. 124-125). В якому зазначила, що позивач після скасування заочного рішення уточнив позовні вимоги та просить стягнути відсотки за останні три роки, що передують зверненню до суду. При цьому застосовує у розрахунку поточну ставку 36 відсотків та прострочену 72 відсотки. Вважає неправомірним застосування підвищеної відсоткової ставки. Крім того, акцентує увагу, що строк дії картки становить до 07/09. Проте діючим законодавством не передбачено нарахування відсотків по кредиту після спливу строку дії договору. Таким чином позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому є незаконними.

02.05.2018 представник позивача надав відповідь на заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 129-132). Зазначив, що відповідачу відкрито картковий рахунок. Платіжка картка це лише спеціальний платіжний засіб. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний. Проценти нараховуються щомісяця до дня повернення позики. Так як позика не повернута, то проценти нараховані правомірно.

29.10.2018 представник відповідача надав відзив на позовну заяву (а.с. 170-171). В якому вказав, що строк дії картки липень 2009, строк загальної пазової давності сплинув у липні 2012, а позивач звернувся д осуду із позовом 23.07.2014, у звязку з чим наполягав на застосуванні строку позовної давності. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення договору, отримання відповідачем такої кредитної кратки та доказів отримання коштів, відсутні докази ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, із тарифами банку. В звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

29.10.2018 представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 175).

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 до судового засідання не зявилися. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. В задоволенні просив відмовити. У звязку з пропуском строку позовної давності та з інших підстав, наведених у відзиві та заявах ОСОБА_2

Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2006 між ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК, правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць. Зі строком дії кредитного ліміту, який співпадає зі строком дії кредитної карти. Строк дії картки становить 3 роки (а.с. 8 зворот).

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Враховуючи, що факт підписання анкети-заяви, ознайомлення з Умовами та правилами надання кредиту відповідач ОСОБА_2 визнала, дійсність виконаного нею підпису на заяві про надання кредиту без будь-яких зауважень чи заперечень також підтвердила, що є свідченням дотримання сторонами принципу свободи договору, визначеного ст.ст.6, 627 ЦК України, тому суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 дійсно виникли договірні відносини, повязані з наданням фінансово-кредитних послуг.

Відповідно до п.1.1 р.І Умов та правил надання банківських послуг, дані Умови встановлюють умови, на яких ОСОБА_1 пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та Памятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином, Клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг.

Для надання послуг ОСОБА_1 відкриває Клієнту картрахунки, видає Клієнту карти, їх вид та строк дії визначений у Заяві та Памятці Клієнта, підписанням якого Клієнт і ОСОБА_1 укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунка, зазначеного у розділі «Відмітки Банка» Заяви. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою Держателя (Клієнта) відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Клієнт або його довірена особа використовують платіжні карти у розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку, як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банків, фінансових установ, через банкомати, та здійснення інших операцій, передбачених угодами сторін і законодавством України (п.п. 3.1, 3.3, 3.4 р.І Умов).

Згідно із пунктами 6.5-6.7 розділу І Умов, Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його використання, по перевитрачанню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. У разі невиконання обовязків по Договору, Клієнт зобов'язаний за вимогою Банку виконати обовязок по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплаті винагороди Банку. Держатель (Клієнт) зобов'язаний слідкувати за витрачанням коштів в межах платіжного ліміту з ціллю запобігання виникнення овердрафта.

При порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п.8.6 р.І Умов).

Відповідно до п.9.12 розділу І Умов, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

За користування кредитом, наданим Держателю (Клієнту) при наявності льготного періоду, держатель сплачує проценти по льготній процентній ставці (0,01 % річних) в рамках встановленого льготного періоду по кожній платіжній операції. Погашення кредиту поповнення картрахунку Держателя (Клієнта), здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх Банком на картрахунок Держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору (п.п.5.1 -5.2 р.ІІ Умов).

Згідно із пунктами 5.3-5.4 розділу ІІ Умов, строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам із встановленим мінімальним обовязковим платежем наведений у Памятці Клієнта, яка є невідємною частиною Договору. Платіж включає оплату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. Строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (у полі MONTH).

У відповідності до пунктів 5.5-5.5.2 розділу ІІ Умов, за користування кредитом ОСОБА_1 нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів на рік. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) Держатель сплачує проценти по завищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами. Проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти, від дня списання суми з карточного рахунку.

Черговість та розмір погашення боргових зобов'язань здійснюється в порядку, викладеному у памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Банк має право вимагати виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком долі у випадку не виконання Держателем та/або довіреною особою держателя боргових та інших обовязків по цьому Договору (п.п. 5.6.1, 5.7 р.ІІ Умов).

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, істотними умовами кредитного договору, які регламентовано ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Зі змісту кредитного договору №б/н від 25.07.2006 видно, що в ньому визначено істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначена суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, порядок повернення. Вид кредитної картки, яку бажає отримати відповідач. Позичальник ОСОБА_2 погодилася на укладення договору саме такого змісту та на запропонованих банком умовах, про що свідчить підписання нею заяви без будь-яких зауважень чи заперечень.

За даних обставин суд залишає поза увагою доводи представника відповідача стосовно відсутності між сторонами договору приєднання, оскільки вони суперечать обставинам справи та по своїй суті є свідченням надання ним субєктивної оцінки виниклим між сторонами договірним правовідносинам із помилковим тлумаченням норм матеріального права, які їх регулюють.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти.

В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання якого не допускається.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором б/н від 25.07.2006 виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення.

Однак, в результаті неналежного виконання позичальником зобовязань станом на 19.07.2014 виникла заборгованість за кредитом 3559,75 грн., по відсоткам за користування кредитом 10615,18 грн. При цьому заборгованість по відсоткам за період з 19.07.2011 по 19.07.2014 (три роки, що передують зверненню позивача до суду) становить 7721,99 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача, зменшивши позовні вимоги.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо можливості застосування строку позовної давності при вирішенні даного спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як акцентує увагу Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» від 22.10.1996 та «Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 «…право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі й встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав…».

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом ст.261 ЦК України, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Згідно висновків Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладених у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Судом встановлено, що строк дії виданої відповідачу кредитної картки за договором від 25.07.2006 становив три роки та закінчився у липні 2009 року і з того часу у кредитора виникла можливість реалізувати право щодо стягнення кредитної заборгованості з боржника в примусовому порядку через суд.

Разом з тим, своїм правом на звернення до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався лише у липні 2014 року після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої представник відповідача заявив, подавши відповідну заяву від 29.10.2018.

Належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що термін дії платіжної картки продовжено позивачем надано не було. Інших доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності матеріали справи не містять. Здійснений відповідачем платіж 21.09.2010 не заслуговує на увагу, оскільки строк дії договору закінчився у липні 2009 року. Отже здійснення будь-яких платежів поза межами строку дії договору не є визнанням свого боргу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03.10.2018 по справі №553/1449/16-ц.

Крім того, позивачем не доведено, що платіж від 21.09.2010 вчинено саме відповідачем, так як остання заперечувала здійснення проплат за договором, а виписку по рахунку, у якій би було б зазначено призначення платежу та особу, якою його здійснено позивач не надав.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 07.09.2016 у справі №6-1412цс16 та від 09.08.2017 у справі № 6-2322цс16, після закінчення строку дії договору стягнення процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою, встановленою договором, яка застосовується після спливу визначеного у договорі строку повернення кредиту, а якщо це не передбачено умовами договору, то визначення розміру процентів здійснюється на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України. Окрім того, підлягають застосуванню положення ст.625 ЦК України, яка регламентує відповідальність позичальника за неналежне виконання грошового зобовязання.

Однак, в обох випадках, проаналізованих Верховним Судом України із наведенням правових висновків, мало місце предявлення банком позову після сплину строку дії кредитного договору, але виключно в межах строку позовної давності, який в даному випадку є визначальним для стягнення процентів за користування кредитом та застосування до позичальника відповідальності за ст.625 ЦК України в поєднанні зі стягнення процентів за ст.1048 ЦК України.

Враховуючи те, що строк дії кредитного договору від 25.07.2006 сплинув 31.07.2009, пролонгація його сторонами не здійснювалась, в той час як ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом 23.07.2014, тобто з пропуском строку давності, про застосування якого заявлено відповідачем, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин вказаної вище правової позиції Верховного Суду України та нарахування процентів за користування кредитом за подвійною обліковою ставкою НБУ із застосуванням до позичальника наслідків порушення кредитно-договірних зобовязань, передбачених ст.625 ЦК України, про що відповідних вимог банком також не заявлялось.

ОСОБА_5 Верховного Суду, у висновку, викладеному у Постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 28.03.2018 у аналогічній справі №444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Відомості про сторін:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: вул. Грушевського 1-д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: б-р. Вечірній, 18/4, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Представник відповідача: ОСОБА_4, адреса місця знаходження: вул. Гетьманська, 74/372, м .кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17.12.2018.

Суддя Хомініч С.В.