Справа № 301/1544/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2018 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

з участю:

відповідачів по первісному позову - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, де треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2, приватний нотаріус Хустського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення. Посилається на те, що є власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за адресою: с. Білки, вул. Суворова, 1 Іршавського району Закарпатської області, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 року.

Будинок у с. Білки по вул. Суворова, буд. №1 належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Хустського районного нотаріального округу 14.03.2017 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером: 219, номер запису про право власності: 19441810.

Будинок з належними до нього надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,218 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Хустського районного нотаріального округу 14.03.2017 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером: 219, номер запису про право власності : 19442262. Адреса земельної ділянки: с. Білки, вул. Суворова, 1, кадастровий номер :07:001:0107.

Вона вирішила вселитись у придбаний будинок й 18 травня 2017 року приїхала з ОСОБА_4 (колишня власниця) до свого обійстя. ОСОБА_1, який незаконно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, не дозволив увійти до нього. Вимушена була звернутися до правоохоронних органів, однак, в присутності працівників Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_1 накинувся на неї, декілька раз вдарив, погрожував фізичною розправою, нецензурно висловлювався та принижував. Відомості про дане кримінальне правопорушення 18 травня 2017 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000424 за ч. 1 ст.125КК України.

В будинку в с. Білки по вул. Суворова,1 не зареєстровані, але проживають: ОСОБА_1, з яким колишня власниця будинку ОСОБА_4 розлучилась, та його мати - ОСОБА_2, відповідачі по справі. Вони перешкоджають користуватись позивачці будинком, збирати врожай на земельній ділянці. На даний час вони не бажають покинути його і навіть не впускають її всередину, тому вона позбавлена можливості навіть оглянути придбаний будинок.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами №38 по вулиці Раковського в селі Іза Хустського району Закарпатської області. В цьому будинку зареєстровані він, його мати - ОСОБА_2, брат - ОСОБА_6, ОСОБА_7. Не дивлячись на забезпеченість житлом, відповідачі бажають привласнити її будинок.

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав до Іршавського районного суду зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_3, де треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2, приватний нотаріус Хустського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним.

Посилається на те, що у позивачки ОСОБА_3 виникло право на нерухоме майно за договором, укладеним з його колишньою дружиною ОСОБА_4, яка раніше пред'являла до нього про виселення, проте рішенням Іршавського районного суду від 30 листопада 2016 року у задоволенні їй позову було відмовлено. У відповідача виникло також право на майно з якого просять його виселити, а тому належним способом захисту порушених його прав при укладенні спірного правочину підставі якого виник спір, є оцінка судом його законності.

14 березня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Білки, вул. Суворова, 1 Іршавського району, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусам Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за № 491. Як вбачається зі змісту договору предметом купівлі-продажу став житловий будинок площею 53.10 м.кв..

Зазначений договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним виходячи з наступного.

ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 06.09.2007 року, укладеного між нею та ОСОБА_8, набула право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами в Білки по вул. Суворова, 1 Іршавського району Закарпатської області, право власності на яку зареєстровано за нею у Іршавському БТІ 10.10.2007 року. Згідно з описом майна вбачається що його загальна площа становить, 53,10 кв. м., він має 1 кімнату площею 17.1 м.кв..

Позивач також вважає що договір є фіктивним з метою виселити третьою особою ОСОБА_3 Відповідача, так як спроба попереднього власника залишилась безуспішно, оскільки у ньому не має підтвердження проте що позивач реально оплатив грошові кошти за договором.

Постановою Правління Національного банку України від 06.06.2013 р. за № 210 встановлено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50 000 (п'ятдесяти тисяч) гривень.

Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 50 000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

Вказані обставини підлягають перевірці при розгляду справи по суті.

Також майно продано у рази заниженою вартістю, а саме у договорі сторони зазначили вартість майна в 55 817 грн. Ще у 2015 році судовий експерт у справі № 301/2315/14-ц визначив вартість майна в 400 000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів Інвентаризаційної справи на спірний будинок, загальна площа будинку, який був придбаний ОСОБА_4 та право власності на який за нею зареєстровано, становила 53,10 кв. м., з яких житлова площа - 17,10 кв. м. Судом першої інстанції призначалась судова будівельна-технічна експертиза, якою встановлено, що площа забудови житлового будинку збільшена на 39,3 кв.м. Крім того експертизою встановлено, що збільшилась площа огорожі на 8,7 кв.м., колодязя на 9,0 м, вбиральні на 2,0 кв.м. До житлового будинку прибудовано котельню під літ. «а» площею 3,6 кв.м., господарську будівлю під літ. «Ж» площею 122,2 кв.м., фундамент бутобетонний за лінійними розмірами 6,7x4,8; h.с.ф-0,8м.

Таким чином, було проведено перебудову, реконструкцію та прибудову будинку та господарських споруд.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт як на домоволодіння не виникає.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (абзац 1 частини 3 статті 331 ЦК України), і визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва (на недобудоване нерухоме майно) в судовому порядку ЦК не передбачено.

Будинок з параметрами, зазначеними у висновку будівельно-технічної експертизи, не введено в експлуатацію та не проведено його державну реєстрацію. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 2 жовтня 2015 року, у власності ОСОБА_4 перебуває житловий будинок з надвірними спорудами в с. Білки, вул. Суворова, буд. 1, загальною площею 53,10 кв. м., житлова площа 17,1 кв. м.

Будь-яких рішень та дозволів на проведення реконструкції будинку матеріали справи та матеріали Інвентаризаційної справи не містять. Таким чином, відповідні роботи, що були проведені по перебудові та реконструкції будинку, відповідно до ст. 376 ЦК України, є самочинним будівництвом.

Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Вказані обставини були добре відомі сторонам правочину ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Факти збільшення розміру майна, а також висновки про віднесення майна до самочинного встановлено ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2015 року у справі № 301/2315/14-ц, яка була залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб "захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи».

Виходячи з наведеного та враховуючи що будинок істотно збільшився у площі, його реальна площа становить 92.4 м.кв. а не 53.10 м. кв., як зазначено, і зазначені обставини є достовірними і як мінімум добре відомі продавцю. Таким чином предметом договору купівлі-продажу повинен був бути будинок після реконструкції загальною площею 92.4. м.кв.

Зазначений правочин впливає на обсяг прав та обов'язків позивача ОСОБА_1, так як від безпосередньо причетний до істотного збільшення площі нерухомого майна, за його кошти було збудовано майно і в нього також є підстави для визнання частки у майна пропорційно збільшеному у період з 2007 по 2014 роки.

Відповідно до ст. 236 ЦК України Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Білки вул. Суворова, 1 Іршавського району, укладений 14 березня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за № 491.

Позивачка по первісному, відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, а подала заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, наведених у заяві. У поданому відзиві на зустрічний позов вказала, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними. Так ОСОБА_1 не прийняв до уваги, що Іршавського районного суду від 26 червня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2015 року йому відмовлено у задоволенні позовних вимог заявлених у зустрічному позові про визнання домоволодіння у с. Білки вул. Суворова № 1 обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_9 та визнання за ним, ОСОБА_1, права власності на ? частину цього домоволодіння. Крім цього, в даних судових рішеннях першої та апеляційної інстанції досліджено та встановлено, що 29 січня 2008 року право власності на житловий будинок по вул. Суворова № 1 в с.Білки Іршавського району зареєстровано за ОСОБА_4 в цілому. Крім цього він не надав суду жодного доказу участі в добудові, перебудові чи створенні нерухомого майна, а саме житлового будинку в с. Білки по вул. Суворова, 1 Іршавського району Закарпатської області. Тому навіть якщо припускати, що позивач за зустрічним позовом приймав участь коштами та працею у добудові житлового будинку в с. Білки, вул. Суворова, 1, то за загальним правилом самочинна переробка чужої речі, а також створення із чужих матеріалів нової речі, не тягне виникнення в особи, яка переробила річ або створила із чужого матеріалу нову річ, права власності на нову річ. Власником нової речі стає власник речі, що була перероблена (власник матеріалів) за бажанням останнього. Власником житлового будинку, як зазначено вище в цілому на житловий будинок до укладення договору купівлі-продажу була ОСОБА_4. Вважає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі за зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: с. Білки, вул. Суворова, 1 Іршавського району від 14 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який посвідчено приватним нотаріусом Хустського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 491, так як його права при укладанні цього договору купівлі-продажу житлового будинку не були порушені, відсутні не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, за захистом яких він звертався до суду.

Відповідачі по первісному позову ОСОБА_1, він же позивач по зустрічному позову, ОСОБА_2, вона ж третя особа без самостійних вимог по зустрічному позову, в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний просили задовольнити повністю. Пояснили, що спірний житловий будинок придбаний ОСОБА_4 на їх спільні кошти, його реконструкція також проводилася за їх фінансової участі.

У поданому відзиві на первісний позов відповідач ОСОБА_1 зазначив, що позивачка ОСОБА_3 хоче «хитро», підло, швидко ввівши суд в оману, порушити його та мами ОСОБА_2, яка є особою похилого віку, права на житло, не маючи на це законного права.

Їхнім житлом є житловийодноповерховий будинок з мансардним поверхом, в якому проводились роботи по реконструкції й загальна площа становить 76,3 кв.м. Будівельні роботи не завершені, а саме відсутні перегородки, оздоблюючи роботи стін та стелі, покриття підлоги. Житловий будинок забезпечений електропостачанням, газопостачанням від інженерних мереж села, водопостачання, каналізація опалення індивідуальні. В ході розгляду іншої справи було призначено та проведено судову-будівельно технічну експертизу, згідно висновку якого від 10.04.2014 року дійсна вартість домоволодіння №1 по вул. Суворова в с. Білки Іршавського району Закарпатської області на день проведення експертизи становить 833349,2 гривень. Площа житлового будинку та надвірних будівель і споруд не відповідає правоустановчим документам та матеріалам інвентаризації, є збільшена. Визначити яка вартість будівельних матеріалів та робіт, витрачених в процесі реконструкції (перебудови) домоволодіння у період з 2008 року по теперішній час не надається можливим у звязку з тим , що у наданих матеріалах справи відсутні дані, які роботи проводились в період 2008р. по 2015р., однак можна визначити вартість робіт які були виконані в період 12.05.2006р. по 27.02.2015 роки й становить 416116,3 гривень. Житлового будинку з якого його хочуть виселити не існує в природі, так як позивачка ОСОБА_3 є власником згідно договору купівлі-продажу житлового будинку за №491 від 14.03.2017 року житловою площею 17,1 м.кв, загальною корисною площею 53,1 м.кв.

Позивачка не вказує точно з якого приміщення хоче його виселити, а має право виселити лише з «Житловий будинок у цілому із глибобетону та складається із однієї житлової кімнати, житловою площею 17,1 (сімнадцять цілих один десятий) кв. м., загальною корисною площею 53,1».

Він в житловому будинку, який належить ОСОБА_3, не проживає (у зв'язку з його знищенням), тому його не можливо виселити із житлового будинку в якому проживає разом з мамою.

Відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, а подала заяву, в якій позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з мотивів, наведених у відзиві, де вказала, що є власником житлового будинку у с. Білки по вул. Суворова, 1, що належав їй на праві особистої власності на підставі договору дарування житлового будинку від 06.09.2007 року, зареєстрованого в КП «ІБТІ» 10.10.2007 за реєстраційним № 15189543, та ухвали Іршавського районного суду від 12.12.2007 про затвердження ОСОБА_10, укладеної між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 Віталієвною, зареєстрованої в КП «ІБТІ» 29.01.2008 за реєстровим №15189543.

Оскільки власність на нерухоме майно набула у період коли ОСОБА_1 перебував у іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12, який розірвано рішенням Хустського районного суду 22.12.2008 року, то спірний будинок був її особистою власністю. Право власності на спірний будинок в цілому виникло задовго до укладення шлюбу з ОСОБА_1, який зареєстрований 21 березня 2013 року виконавчим комітетом Білківської сільської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №07.

На даний час ОСОБА_3 є власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за адресою: с.Білки, вул.Суворова, 1 Іршавського району Закарпатської області на підставі договору купівлі-продажу, житлового будинку, №491. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Хустського районного нотаріального округу 14.03.2017р, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером: 219, номер запису про право власності: 19441810.

Будинок з належними до нього надвірними спорудами розташований на земельній ділянці, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд(присадибна ділянка), яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, земельної ділянки, №492, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Хустського районного нотаріального округу 14.03.2017 року, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером: 219, номер запису про право власності : 19442262. Адреса земельної ділянки: с. Білки, вул. Суворова, 1, кадастровий номер :07:001:0107, площа 0,218га.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, в задоволенні ж зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за адресою: с. Білки, вул. Суворова, 1 Іршавського району Закарпатської області, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 року ( а. с. 8 Т.1).

Будинок у с. Білки по вул. Суворова, буд. №1 належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Хустського районного нотаріального округу 14.03.2017 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером: 219, номер запису про право власності: 19441810.

Будинок з належними до нього надвірними спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,218 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 Хустського районного нотаріального округу 14.03.2017 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером: 219, номер запису про право власності : 19442262. Адреса земельної ділянки: с. Білки, вул. Суворова, 1, кадастровий номер :07:001:0107, що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 7 Т.1).

В будинку в с. Білки по вул. Суворова,1 не зареєстровані, але проживають: ОСОБА_1, з яким колишня власниця будинку ОСОБА_4 розлучилась, та його мати - ОСОБА_2, відповідачі по справі. Вони перешкоджають користуватись позивачці будинком, збирати врожай на земельній ділянці. На даний час вони не бажають покинути його, не впускають її всередину, тому вона позбавлена можливості навіть оглянути придбаний будинок.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами №38 по вулиці Раковського в селі Іза Хустського району Закарпатської області, що стверджується копією договору купівлі-продажу ( а. с. 10-11 Т.1). В цьому будинку зареєстровані він, його мати - ОСОБА_2, брат - ОСОБА_6, ОСОБА_7, що стверджується довідкою Ізянської сільської ради Хустського району ( а. с. 12 Т.1).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі по первісному позову перешкоджають позивачці ОСОБА_3 користуватися і розпоряджатися приватною власністю, позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 у відповідності до ст. 81 ЦПК України допустимими та належними доказами не доведено, що оспорюваний ним договір купівлі-продажу житлового будинку суперечить цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, є недійсним у розумінні ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ч.1 ст. 109, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 215, 321, 387, 391, 655, 656 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та надвірними спорудами шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з належного ОСОБА_3 приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: село Білки, вулиця Суворова, 1 Іршавського району Закарпатської області, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 640 гривень судових витрат.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, де треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2, приватний нотаріус Хустського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів » № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2018 року.

Головуючий: М. М. Золотар