Справа №538/1838/18
Провадження по справі №2/538/731/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А. розглянувши клопотання ОСОБА_1, відповідач: ОСОБА_2 про забезпечення позову до відкриття провадження,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, корпоративні права належні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах ціни позову, а саме - 533 074 грн. 94 коп.

Заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що ним подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 533 074 грн. 94 коп., що складається з: основної заборгованості - 5000 000 грн., інфляційних нарахувань - 8 500 грн., процентів за користування позикою - 22 684,94 грн., 3% річних - 1 890 грн. за розпискою. Оскільки відповідач не виконує зобов'язань за розпискою, позивач вважає, що він може здійснити відчуження свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні заяви необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Разом з цим, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

З матеріалів поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позовних вимог, які будуть пред'являтися позивачем, є вимоги про стягнення заборгованості, що виникла із договору позики, який оформлено розпискою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14.11.2018 року, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 та садовий будинок за адресою: Автономна Республіка Крим, Чорноморський район, смт. Чорноморське, "Кипарис" садівниче товариство, будинок 75, 76.

Згідно наданих позивачем витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є одним із засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ОСОБА_3 УКРАЇНА» розмір внеску якого до статутного капіталу зазначено 10,00 грн. та єдиним засновником Приватного підприємства "АГРОХОЛДІНГ - УКРАЇНА" розмір внеску якого до статутного капіталу зазначено 100,00 грн.

Крім того, позивачем не надано відомостей про коло осіб, які є держателями корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ОСОБА_3 УКРАЇНА» та Приватного підприємства "АГРОХОЛДІНГ - УКРАЇНА".

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

В той же час, враховуючи заявлені позовні вимоги, у суду відсутні підстави вважати на даній стадії, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду. З огляду на вказані вище обставини, судом не вбачається підстав для задоволення вимог про накладення арешту на рухоме та нерухоме, які належить відповідачу. Крім того, також не підлягають задоволенню і вимоги про накладення арешту на корпоративні права відповідача в ТОВ «ГЛОБАЛ ОСОБА_3 УКРАЇНА», оскільки відповідач не являється єдиним засновником товариства, а накладення арешту на корпоративні права відповідача може вплинути на корпоративні права інших учасників товариства та діяльність самого товариства, а також на квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, оскільки 1/2 частини вказаної квартири належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог про забезпечення позову до відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1, відповідач: ОСОБА_2 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Лохвицький районний суд Полтавської області.

Суддя Лохвицького районного

суду Полтавської області ОСОБА_5