ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 642/3064/18-ц

провадження № 22ц/818/1696/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - Керівник Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1, представник відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року в складі судді Сугачової О.О.,

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 774 398,93 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року позовну заяву передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова у зв'язку з непідсудністю позову Ленінському районному суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою судді, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу судді скасувати та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для визначення підсудності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Вважала, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позови до фізичної особи пред'являються за місцем її проживання або перебування, а в даному випадку постійним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1, яка відноситься до території Ленінського району м. Харкова.

07 грудня 2018 року від керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що провадження у справі відкрито за правилами виключної підсудності, оскільки цивільно-правовий спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді - залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що цей спір повинен розглядатися за правилами виключної підсудності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в червні 2018 року Керівник Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати та просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 774 398,93 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року позовну заяву передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова у зв'язку з непідсудністю позову Ленінському районному суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі.

Як вбачається з частини першої статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у пунктах 41 та 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Далі, згідно положень частини 2 статті 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Разом з тим, згідно статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Із системного аналізу викладених норм процесуального права вбачається, що справа, надіслана в установленому порядку від одного суду до іншого суду в межах України, повинна бути прийнята судом, до якого вона була спрямована до розгляду. Недопустимість суперечок про підсудність означає, що суд, якому передана справа, не має права відмовити у прийнятті надісланої до нього справи з дотриманням правил про підсудність.

Передаючи цивільну справу на розгляд до Московського районного суду м. Харкова, суддя Ленінського районного суду м. Харкова, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги виникли з приводу нерухомого майна, а саме з орендної плати за земельну ділянку, що розташована у Московському районі м. Харкова, тому підсудність за даним позовом має визначатися відповідно до правил, визначених частиною першою статті 30 ЦПК України.

Отже, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, справа підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Враховуючи, що ухвалу судді постановлено з додержанням норм процесуального права, судова колегія вважає, що необхідно, у відповідності до статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.