Постанова

Іменем України

06 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 607/11720/15-ц

провадження № 61-32822св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2017 року у складі судді Братасюка В. М. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Загорського О. О., Ткача З. Є., Щавурської Н. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі правонаступником, якого є Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - Тернопільське ОУПФУ Тернопільської області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 з 30 листопада 2004 року перебуває на обліку Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області як одержувач пенсії по інвалідності. Згідно з даними реєстру страхувальників ОСОБА_4 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності з 20 травня 2004 року. Проте, звітність до Пенсійного фонду відповідач не подавала. У зв'язку із тим, що відповідач надав недостовірні відомості щодо здійснення нею підприємницької діяльності виникла переплата пенсії, яка у добровільному порядку відповідачем не повернута.

На підставі вищевикладеного Тернопільське ОУПФУ Тернопільської області просило стягнути з ОСОБА_4 безпідставно виплачену пенсію за період з листопада 2004 року по червень 2013 року в сумі 52 234,71 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав належних та переконливих доказів обґрунтованості заявлених вимог, а саме позивач не довів відсутність підстав для нарахування та виплати відповідачу соціальної пенсії по інвалідності, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. При цьому зазначив, що непрацюючим громадянином також вважається особа, яка хоч і зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, однак не отримує доходів від неї, отже це не впливає на правомірність отримання нею пенсії.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що пенсія була призначена на підставі достовірних відомостей, а тому відсутні підстави для стягнення надмірно виплаченої суми пенсії.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Тернопільське ОУПФУ Тернопільської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення таких грошових коштів, підлягають стягненню у судовому порядку.

01 червня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи, у зв'язку з чим їй призначено соціальну пенсію по інвалідності у Тернопільському ОУПФУ Тернопільської області.

Згідно з даними реєстру страхувальників ОСОБА_4 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності з 20 травня 2004 року. Однак звітність до Пенсійного фонду відповідачем не подавалась.

Відповідно до розрахунку пенсії по особовому рахунку ОСОБА_4 за період з листопада 2004 року по червень 2013 року їй було виплачено 52 234,71 грн пенсії.

Розпорядженням від 09 липня 2013 року відповідачу припинено виплату пенсії.

У добровільному порядку переплата пенсії відповідачем не відшкодована.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводить таку виплату та недобросовісності з боку набувача.

Установлено, що довідкою Тернопільської ОДПІ від 27 травня 2014 року підтверджено факт відсутності доходів у ОСОБА_4 за 2000-2013 роки, визначено, що ОСОБА_4 у вказаний період не здійснювала підприємницької діяльності;

При цьому призначення вказаної пенсії пов'язується саме з із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, місцевий суд з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що пенсія відповідачу призначена на підставі достовірних відомостей, та виплачувалась правомірно, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії.

Доводи касаційної скарги не містять належних та слушних міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк