ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/928/18
Провадження № 22-ц/4820/463/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Чебан О.М.

за участю: позивача та відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/928/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року у складі судді Вознюка Р.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 в червні 2018 року звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_4 коштів на її утримання до досягнення їх сином ОСОБА_6, 23.07.2016 народження, трирічного віку. На підтримання заявлених вимог зазначала, що відповідач офіційно працює слідчим СУ ГУНП в Хмельницькій області та отримує заробітну плату в сумі більше 10000 грн. На даний час вона зайнята доглядом за дитиною, самостійного заробітку не має, хворіє, перенесла важку операцію та потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_4 добровільно допомоги на її утримання не надає, хоча працює та має можливість її надавати, іншої родини, дітей та інших осіб на утриманні у нього немає. Тому ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_4 кошти на її утримання в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення їх сином ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до 23.07.2019 року.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області 19 вересня 2018 року позов задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 кошти на її утримання в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 23.06.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до 23.07.2019 року.

Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_4, який не приймав участь в розгляді даної справи, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Посилається на те, що був обмежений у своїх правах, як відповідача, оскільки про подання ОСОБА_5 позову його належним чином повідомлено не було, також суд не в повному обсязі здійснив дослідження доказів та не надав їм належної оцінки. Вважає, що суд необґрунтовано посилається в своєму рішенні на те, що добровільно кошти він не надає, оскільки після фактичного припинення спільного проживання з позивачкою купує синові іграшки, продукти харчування, предмети першої необхідності, витрачав кошти на ліки, продукти харчування та інші споживчі товари для дружини ОСОБА_5 в післяопераційний період, а також на спільний відпочинок в закладах дозвілля. Просить врахувати, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Красилівської РДА і щомісяця отримує 860 гривень допомоги при народженні дитини. Окрім того він щомісячно сплачує на користь дружини аліменти на сина в розмірі ? частини його заробітку (доходу), тобто 2800 грн. при цьому жодних заперечень щодо такої суми не подавав і вважає це своїм батьківським обовязком. Крім того зазначає, що під час спільного проживання з позивачкою було взято кредит, який він змушений погашати одноособово з єдиного джерела доходу - заробітної плати. Зазначає, що станом на 30.10.2018 рік борг за кредитом складає 24470 грн. 74 коп. та згідно встановленого графіку щомісячно сплачує на користь банку близько 2000 грн.

Окрім того звертає увагу на те, що в звязку з хронічними хворобами також потребує лікування, що потребує фінансових витрат. На даний час проживає з матірю та бабусею, а тому також витрачає кошти на оплату комунальних послуг та утримання своєї матері і бабусі пенсіонера, яка хворіє.

Тому ОСОБА_4 просив скасувати рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.09.2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що аргументація відповідача про те, що його не було повідомлено про подання позову про стягнення коштів на її утримання та дату і час судового засідання не відповідають дійсності, оскільки копію позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження було направлено ОСОБА_4, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Зазначає, що споживчі товари, які зазначені у наданих відповідачем чеках не отримувала, а такі продукти як пиво, мівіна, консерви та ліхтарик до велосипеду не є предметом першої необхідності дитини. Тому просить зазначені чеки не враховувати. Вказує, що по кредиту, який брався під час їх спільного проживання було придбано 6 металопластикових вікон на суму 48 тис. грн., які були встановлені на житловий будинок за адресом м Красилів, вул. Воскресенська, 75, відношення до якого вона не має, оскільки прописана і проживає з сином по вул. Мічуріна, 45. Щодо іншого кредиту, то на момент їх одруження у відповідача був кредит в сумі 8573 грн. 69 коп. і на момент фактичного припинення їх шлюбних стосунків його було погашено. Також будь - яких доказів, зокрема чеків про придбання ліків, зазначених у амбулаторній карті відповідача, а також про оплату комунальних послуг по місцю проживання ОСОБА_4 суду не надав. Тому ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині розміру аліментів зміні.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є неповне зясування всіх обставин справи, що мають значення для справи.

Так судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 12 листопада 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З червня 2018 року сторони припинили спільне проживання, а позивачка 21 червня 2018 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матірю.

ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, одержує допомогу по догляду за дитиною.

ОСОБА_4 працює та має постійний заробіток, надає допомогу дитині та в нього існують кредитні зобов'язання перед банком за кредитними договорами, укладеними під час шлюбу.

За судовим наказом Красилівського районного суду від 5 липня 2018 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на її утримання.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Як передбачено ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Частинами 1 і 2 статті 80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати, а тому з останнього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання.

Однак при визначенні розміру аліментів на матір дитини суд не в повній мірі зясував та не взяв до уваги обставини, що мають істотне значення для справи.

Враховуючи матеріальне становище сторін, всі обставини справи, наявність боргових зобовязань відповідача за кредитними договорами, укладеними під час шлюбу, норми ч. 2 ст. 85 Сімейного кодексу України, за якими при укладенні договорів одним із подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, розміру щомісячного доходу відповідача, розміру аліментів, які сплачується на утримання спільного сина сторін, апеляційний суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на позивачку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, а не ? частини, як це визначив суд першої інстанції.

З цих підстав рішення суду в частині розміру аліментів слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року в частині розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку ОСОБА_4 щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2018 року.

Судді А.М. Костенко

ОСОБА_2

ОСОБА_3