Справа № 182/723/18
Провадження № 2/0182/1548/2018
23.08.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря - Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нікополь у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення боргу.
Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.2017 р. вона дала у борг ОСОБА_2 кошти у сумі 407 386,52 грн. з кінцевим терміном повернення до 27.12.2017 року, про що ОСОБА_2 у присутності свідків написала боргову розписку.
20.09.2017 року ОСОБА_2 повернула позивачеві 165046 грн., а решту суми не повернула до теперішнього часу.
Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.37).
Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.30,31,35-36).
Враховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, на виклик суду не з'явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, 23.08.2017 р. позивач дав у борг ОСОБА_2 кошти в сумі 407 386,52 грн. про що відповідач написала боргову розписку. За умовами зазначеної розписки ОСОБА_2 зобов'язалася повернути ОСОБА_1 суму позики у строк до 27.12.2017 року (а.с.16,39).
Оригінал вказаної розписки був оглянутий судом та міститься в матеріалах справи (а.с.39).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Оскільки позивач передав відповідачеві гроші, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично був укладений договір позики.
20.09.2017 року відповідачем було повернуто позивачеві 165 046,00 грн. Таким чином, залишок заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 242 340,52 грн. (407 386,52 грн. - 165 046,00).
27.12.2017 р. закінчився строк повернення боргу, проте відповідач умови розписки не виконала та кошти у встановлений строк у повному обсязі не повернула.
Оскільки ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 кошти за борговою розпискою, суд дійшов висновку, що сума боргу з урахуванням трьох відсотків річних та суми процентів за користування позикою в межах позовних вимог повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача примусово.
Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинен бути стягнутий судовий збір у сумі 4288,00 грн. (а. с. 4).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265,280 ЦПК, ст.ст. 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 4288 (чотири тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: І. В. Тихомиров