ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Херсон

справа № 661/1892/18

провадження № 22-ц/819/75/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Вейтас І.В.,
Приходько Л.А.,
секретарЗварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Червоненка Д.В. від 23 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 12 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., вчинено виконавчий напис за реєстровим № 10766 про стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П від 24 липня 2007 року за період з 01 серпня 2014 року по 27 лютого 2017 року в сумі, яка складається із: 81 248,05 доларів США - заборгованості за кредитом та 91 789,20 доларів США - заборгованості за відсотками. Зазначала, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису через те, що ПАТ «Укрсоцбанк» втратило право на стягнення заборгованості, оскільки з дня виникнення вимоги минуло більше дев'яти років, та не надало документів, що свідчать про безспірність його вимог. Враховуючи викладене, позивач просить зазначений виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 липня 2018 року позовні вимоги задоволено. Виконавчий напис, вчинений 12 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., за реєстровим номером 10766, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П від 24 липня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_5, за період з 01 серпня 2014 року по 27 лютого 2017 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 81248,05 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 91789,20 дол. США, визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ«Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_5 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи та процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з недотриманням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника і не врахував, що з дня виникнення вимоги минуло більше трьох років.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом першої інстанції, що 24 липня 2007 року, між ОСОБА_5 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, банк зобов'язався надати ОСОБА_5 у тимчасове користування грошові кошти в сумі 88 033,07 доларів США зі сплатою 15% річних з щомісячним погашення рівними частинами по 562,00 доларів США до 10 числа кожного місяця та з кінцевим строком користування - 23 липня 2022року (а.с.10-17,49-51,74-85).

За умовами п.п.3.3.7. - 3.3.9. договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П від 24 липня 2007 року позичальник зобов'язалася своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, проценти та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.5. договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П від 24 липня 2007 року у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9. цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Останній платіж по зазначеному договору позичальником ОСОБА_5 здійснено 08 грудня 2008року. Сторонами по справі зазначений факт не оспорюється.

12 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 10766, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П від 24 липня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_5, за період з 01 серпня 2014 року по 27 лютого 2017 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 81 248,05 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 91 789,20 доларів США (а.с.9).

На підставі виконавчого напису нотаріуса старшим державним виконавцем Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 04 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №54822558 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» кредитної заборгованості (а.с.18).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст. 50 Закону «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У п. 4.5. договору про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070568П від 24 липня 2007 року сторони кредитних правовідносин врегулювали у питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки останній платіж за кредитним договором ОСОБА_5 здійснила 08 грудня 2008 року, а тому за умовами пункту 4.5. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив 11 березня 2009 року (відносно платежу, який мав бути здійснений 10 січня 2009 року згідно Графіку) і позичальник був зобов'язаний протягом одного робочого дня, тобто 12 березня 2009 року погасити заборгованість у повному обсязі.

Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5. кредитного договору позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 12 березня 2009 року не підлягають виконанню.

Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Тобто, починаючи з 2009 року, банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права.

Встановивши, що жодного щомісячного платежу на виконання кредитного договору, кінцевий строк погашення кредиту за яким 11 березня 2009 року, позивач не вносила, і позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з дня виникнення права вимоги на стягнення вказаної заборгованості минуло більше трьох років, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що нотаріус не переконався у безспірності заборгованості і цей висновок відповідачем не спростовано. Так, з матеріалів справи вбачається, що заява про вчинення виконавчого напису подана в межах вимог банку заборгованості за кредитом та відсотках за період з 01 серпня 2014 року по 27 лютого 2017 року, однак з наданих банком розрахунків заборгованості вбачається, що така заборгованість фактично розрахована банком з 10 січня 2009 року і суперечить Графіку зниження максимального ліміту заборгованості.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Крім цього, слід зазначити, що після спливу визначеного договором строку кредитування, який у відповідності до п. 4.5. кредитного договору вважається таким, що сплив 11 березня 2009 року, банк не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. В даному випадку банк мав право застосовувати лише наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, що передбачено ст.625 ЦК України. Даний факт також свідчить про недотримання вимог закону щодо перевірки безспірності суми стягнення саме в тому розмірі, що зазначено у виконавчому написі нотаріуса.

Доводи апелянта про надання банком нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми, відповідно пунктів 284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безпідставні, оскільки вказана Інструкція втратила чинність 7 березня 2012 року на підставі наказу Міністерства юстиції № 296/15 від 22 лютого 2012 року.

Посилання апелянта на те, що банком не пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до п.1.1.2. Кредитного договору та додаткової угоди №3 про внесення змін до договору сторони визначили кінцевий термін погашення заборгованості до 23 липня 2022 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як було зазначено вище, після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення. Визначений сторонами кінцевий термін погашення заборгованості до 23 липня 2022 року було змінено на підставі умов договору до 11 березня 2009 року, з якого і почався перебіг позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також не приймає до уваги як такі, що не підтверджені належними доказами, спростовуються матеріалами справи та рішенням і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 367, 374, 375, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 21 грудня 2018 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: І.В.Вейтас

Л.А.Приходько