Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 335/12676/16-ц

провадження № 61-33768св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Запоріжгаз»,

представники відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2017 року в складі судді Воробйова А. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 04 липня 2017 року в складі колегії суддів: Трофимової Д. А., Крилової О. В., Бєлки В. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз») про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та поновлення газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником житлового будинку

№ 17/2, розташованого по вул. Андросова у м. Запоріжжя, де постійно мешкає зі своєю родиною. 25 лютого 2008 року між сторонами було укладено договір

№ 56011 про надання послуг з газопостачання, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у будинку, послуги з постачання природного газу для побутових потреб. Оплату цих послуг ОСОБА_4 здійснювала за показаннями газового лічильника за існуючими цінами, що зазначено у договорі. 30 вересня 2015 року відповідачем без попереднього попередження було перекрито подачу газу до її будинку, перекрито та опломбовано кран на вводі. Заборгованість, за яку було припинено газопостачання, позивач сплатила 22 грудня 2015 року. Після сплати заборгованості, її було повідомлено представником відповідача про те, що вона може знімати пломбу та користуватися газом, а акт про відновлення газопостачання буде складено пізніше. Без присутності представників відповідача позивач підключилась до газопостачання. 13 вересня 2016 року належний їй будинок було відключено від газопостачання з механічним від'єднанням відводу від газопроводу. Вищевказані дії відповідача позивач вважала незаконним, так як станом на день відключення від газопостачання була відсутня заборгованість зі сплати за газ, вона не відмовляла представникам відповідача у доступі. Підключення нею було здійснено у зв'язку із припиненням газопостачання 30 вересня 2015 року не у відповідності із законом, зокрема без попереднього попередження. За самовільне підключення до газопостачання відповідачем нараховані збитки за період з 19 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року у розмірі 12 230,99 грн, акт-розрахунок та розрахунок на оплату від 26 серпня 2016 року вона отримала 30 вересня 2016 року.

Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_4 просила суд визнати дії відповідача щодо відключення 30 вересня 2015 року та 13 вересня 2016 року від газопостачання домоволодіння, яке належить їй та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, неправомірними, та скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу та його вартості від 26 серпня 2016 року, а також зобов'язати відповідача за власний рахунок відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності, передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством по газифікації та газопостачанню «Запоріжгаз» (виконавець) та ОСОБА_4 (споживач) було укладено договір № 56011 про надання населенню послуг з газопостачання.

Відповідно до пункту 28 вказаного договору споживач зобов'язаний: дотримуватись під час користування газом правил безпеки, Правил газопостачання, інструкцій заводів - виготовлювачів з експлуатації газових приладів і пристроїв, а також умов цього договору; невідкладно повідомляти аварійно-диспетчерську службу виконавця про недоліки в роботі системи газопостачання.

Відповідно до акта від 30 вересня 2015 року, складеного слюсарем цеху № 3

ПАТ «Запоріжгаз», при перевірці технічного стану газової апаратури і газової розводки по вул. АДРЕСА_1, було виявлено, що кран вводу відключений та опломбований. Борг у розмірі - 1 741,27 грн.

22 грудня 2015 року ОСОБА_4 було сплачено заборгованість за спожитий газ у розмірі 1 573,93 грн.

18 серпня 2016 року представником відповідача було складено акт про порушення № , відповідно до якого за адресою: м. Запоріжжя,

вул. АДРЕСА_1, встановлено самовільне відновлення газопостачання.

Відповідно до акта, складеного 13 вересня 2016 року слюсарем цеху № 3

ПАТ «Запоріжгаз» встановлено, що при перевірці технічного стану газової апаратури і газової розводки по вул. АДРЕСА_1, кран вводу відключений - самовільне підключення до системи газопостачання. Борг - 8 596,62 грн.

У акті про порушення від 18 серпня 2016 року № 060019737 позивач власноруч зазначила, що у грудні 2015 року після сплати боргу самовільно здійснила підключення до системи газопостачання.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 10 та статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що позивачем було порушено умови указаного договору та самовільно відновлено газопостачання до будинку, власником якого вона є, та враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що відповідачем було порушено її право як споживача, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 липня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська