Справа № 464/2720/18
пр.№ 2/464/1109/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2018 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

секретаря судового засідання Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1., ІПН НОМЕР_3) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є одноосібним власником і проживає в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї, її матері - ОСОБА_3, брата- ОСОБА_5, в будинку також зареєстрований відповідач - її батько ОСОБА_2, який в будинку не проживає з часу розірвання шлюбу з її матір'ю, з 2010 року. При цьому, останній, не сплачує за житлово-комунальні послуги, ремонту не проводив, будинком не цікавиться, його особисті речі в житлі відсутні. Натомість, вона змушена сплачувати комунальні послуги, що нараховуються в тому числі і на відповідача, а також має інші незручності, пов'язані з реєстрацію в будинку відповідача. Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується актами ЛКП «Дністер» від 21.04.2015, 20.04.2016, 12.09.2016, 07.05.2018. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування житлом приміщенням, квартирою АДРЕСА_1, на підставі чого просить прийняти відповідне судове рішення.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 18.06.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву за змістом якої позов підтримує та просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту положень ст.ст.401, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.03.2014, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. (реєстраційний номер 195), що підтверджується витягом індекс.№ 18565688 від 04.03.2014.

Згідно виданої ЛКП «Дністер» довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 1154 від 07.05.2018, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані четверо осіб: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_5 (брат), ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_3 (мати).

Згідно вказаних позивачем обставин, відповідач ОСОБА_2 являється її батьком та з часу розірвання шлюбу з її матір'ю, з 26.11.2010, у спірному житлі (квартирі) жодного дня не проживав, своїх особистих речей в ній не тримає, а будь-якої домовленості про збереження за ним житлової площі за період його відсутності не існує.

Як стверджується актами від 21.04.2015, 20.04.2016, 12.09.2016, 07.05.2018, складеними комісією ЛКП «Дністер», відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але з 2010 року не проживає.

Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірному будинку понад один рік без поважних причин, втратив право на користування ним з підстав визначених ч.2 ст.405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (квитанцією).

На підставі ст.ст.401, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 128, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН -НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: м. АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне рішення суду складено 27 серпня 2018 року.

Суддя: Чорна С.З.