МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/9645/18
Провадження № 22-ц/812/569/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Яценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову, постановлене під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просив суд стягнути з останньої суму залишку боргу за Договором кредиту № 25 від 08.07.2008 р., укладеного між АБ «Енергобанк» та ОСОБА_3 у розмірі 10825403,66 грн.

Також, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: комплекс, станцію технічного обслуговування площею 3217,2 кв.м, розташований по вул. Одеська, 26, с. Нечаяне, Миколаївський район, Миколаївська область, який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_5

Свою заяву обґрунтував тим, що 08.07.2008 р. між АБ «Енергобанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання кредиту № 25, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти у сумі 270000 доларів США. В той же день між АБ «Енергобанк», боржником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 25К-1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно у повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх зобов'язань. Однак, ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконував. У подальшому право вимоги за Договором кредиту перейшло до ОСОБА_1 Також, враховуючи, що ОСОБА_3 не виконав свої зобов'язання, він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості. Крім того, заявник зазначив, що об'єкт нерухомості, який перебуває у власності ОСОБА_5, є нежитловим приміщенням і його вартість є значно меншою від ціни позову (30918,62 грн.), при цьому існує реальна загроза того, що ОСОБА_5 до винесення рішення по справі може здійснити передачу права власності на зазначене нерухоме майно іншій особі, що об'єктивно приведе до неможливості виконання рішення суду по справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права.

ОСОБА_2 звернулась до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою. При цьому в відзиві, зокрема, посилалася на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2018р. визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідченими приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. 08.07.2008 року за реєстраційними номерами №1610 та №1612, що були укладені 24.11.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит». Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту №25 від 08.07.2008 року, що був укладений 24.11.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит». Апеляційна скарга на зазначене рішення суду знаходиться у провадженні Миколаївського апеляційного суду.

Як убачається з тексту позовної заяви, з якою ОСОБА_1 звернувся до суду у даній справі, він посилався як на підставу вимоги до відповідачки на те, що 24 листопада 2016р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит» був укладений договір про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту № 25 від 08.07.2008р. на суму 13383228,66грн. і тому він як новий кредитор у зобов'язанні вважає за необхідне здійснити погашення існуючої заборгованості, пред'явивши вимоги до поручителя ОСОБА_2

На даний час договір про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту № 25 від 08.07.2008р., що був укладений 24.11.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит», визнано недійсним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2018р.

Згідно ухвали судді Миколаївського апеляційного суду від 26 листопада 2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2018 року. Роз'яснено учасникам справи право на подачу до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі в строк до 16 грудня 2018 року.

Відповідно до вимог ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішення справи про дійсність договору про відступлення права вимоги за договором про надання кредиту № 25 від 08.07.2008р., що був укладений 24.11.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокредит», впливає на вирішення питання у даній справі про те, чи між сторонами дійсно існує спір та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також на з'ясування обсягу позовних вимог.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6ч.1 ст. 251 ЦПК України, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що об'єктивний розгляд даної справи неможливий до вирішення іншої справи, а саме справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, треті особи - ТОВ «ФК «Єврокредит», ПАТ «Енергобанк», ОСОБА_2, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, про визнання договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсним, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором, яка на даний час знаходиться в провадженні Миколаївського апеляційного суду, а тому провадження у даній справі слід зупинити до набрання законної сили рішення у зазначеній справі.

Керуючись ст. ст. 251,253 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Зупинити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, треті особи - ТОВ «ФК «Єврокредит», ПАТ «Енергобанк», ОСОБА_2, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, про визнання договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки недійсним, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2018 року