Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 334/886/18 Головуючий у 1 інстанції Турбіна Т.Ф.
Номер провадження 22-ц/778/3062/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів.

В позові позивач зазначав, що 01.04.2013 року між Концерном «МТМ» і ним було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води відповідно до Типового договору і Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабміну № 630 від 21 липня 2005 року. Місце виконання послуг за Договором - квартира у м. Запоріжжя,пр. Металургів, б. 26, кв. 4.

Позивач неодноразово звертався до виконавця з приводу невиконання ним зобовязання за умовою п.п. 13 п. 19 Договору щодо зменшення розміру плати, незважаючи на надання йому документів з доказами відсутності у квартирі в опалювальний період і невикористання опалення для особистих потреб. Відповідач в свою чергу наполягає, що виконує усі зобовязання за умовами договору. Проте, на звернення позивача з проханням надати конкретні, підкріплені цифрами докази виконання умови п.п. 13 п. 19 Договору, таких доказів виконавець не надає, про що свідчать відповіді виконавця від 01.02.2018 №П-57/ел, №13-90/5946/1/07 від 31.10.2016 та № 42-ел від 06.01.2017.

У звязку з цим позивач просить захистити його право споживача на одержання від виконавця послуг Концерну «МТМ» відомостей щодо виконання умов п.п. 13 п. 19 Договору, зобовязавши Концерн «МТМ» надати належні, підкріплені цифрами, докази виконання умови п.п. 13 п. 19 Договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

21 серпня 2018 року Концерн «МТМ» надав відзив на апеляційну скаргу у якому зазначав, що відповідачем жодним чином не порушені права позивача , як споживача послуг, а судовим рішенням першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права, на підставі чого просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що Концерн «МТМ» як виконавець послуг надавав позивачу необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію, щодо виконання умов п.п. 13 п.19 Договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 01.04.2013 р, укладеного між ним та Концрном «МТМ», та відсутності підстав для зменшення суми нарахувань за опалення.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до змісту ст. 4 цього Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статтею 20 цього Закону передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Зазначеній нормі кореспондує ст.24 Закону України «Про теплопостачання», яка визначає одним з основних обовязків споживача своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії та додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець та виробник вказаних послуг зобов'язані забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і споживачем регулюють Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

Судом встановлено, що 01.04.2013 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. Місцем виконання послуг є квартира, розташована за адресою м. Запоріжжя, пр. Металургів, б. 26, кв. 4, співвласниками якої є позивач і його дружина.

Зазначений договір відповідає типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005р. № 630.

Умовами договору встановлено, що виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Підпунктом 7 пункту 16 ( право споживача) та підпунктом 13 пункту 19 (Зобовязання виконавця), передбачено зменшення розміру плати за послуг у разі тимчасової відсутності споживача та/або його сімї на підставі письмової заяви офіційного документу, що підтверджує його відсутність.

Керуючись даним пунктом укладеного договору позивач вимагає у виконавця послуг здійснити перерахунок по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та надати цифрові підтвердження здійснення заявлених вимог.

Відповідач зазначав, що не може виконати вимоги позивача у наданні підтверджень щодо зменшення суми оплати за централізоване теплопостачання оскільки відповідний перерахунок не було здійснено виходячи з наступного.

Згідно пп.3 п. 29 Правил, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сімї у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опублікування запірних вентилів у квартирі ( будинку садибного типу ) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою, при наявності підтверджуючих документів, що оплата послуг здійснюється за адресою фактичного проживання.

Тобто, правилами передбачено припинення нарахувань плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у випадку відсутності споживача за місцем реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, що житловий будинок по пр.. Металургів, 26 обладнаний приладом обліку теплової енергії.

Пунктом 12 Правил визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири.

Тобто, розмір нарахувань плати за послуги з централізованого опалення не залежить від кількості проживаючих осіб в квартирі.

Припинення нарахувань або зменшення плати за послуги з централізованого опалення Правилами не передбачено, оскільки на протязі опалювального періоду ця послуга надається безперебійно та технічна можливість відключення, або зменшення теплового навантаження централізованого опалення в окремій квартирі багатоквартирного житлового будинку відсутня.

З питань щодо зменшення розміру оплати за централізоване опалення, позивачу неодноразово надавалися розяснення у письмових відповідях від 12.11.2015 року № 5385/09, 16.12.2015 № 6000/09, 20.01.2016 № 429/09, 21.10.2016 № 13-84/5782/1/07, 11.11.2016 № п-1620/ел, 13.06.2017 № 13-44/2773/1/31, 23.06.2016 № 3968/09, 24,072017 № 13-60/3405/1/31, 26.09.2017 № 11-2003/ел ( а.с. 35-40).

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з наданими розясненнями зі сторони виконавця послуг з централізованого опалення, між позивачем та відповідачем неодноразово розглядався спір та інші спірні питання в судовому порядку з ухваленням судових рішень, якими відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні його вимог, в тому й числі про зменшення оплати за послугу з централізованого опалення у разі відсутності особи за місцем постачання послуг ( а.с. 47-47-64).

Отже, Концерн « МТМ», як виконавець послуг надав ОСОБА_3 необхідну доступну та своєчасну інформацію щодо виконання умов п.п. 13, п. 19 Договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 01.04.2013 року укладеного між ним та відповідачем, та відсутності підстав для зменшення суми нарахувань за опалення.

Таким чином, суд встановивши обставини у справі у їх сукупності та дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов обґрунтованого висновку про те, що не встановлено порушення прав позивача у сфері захисту прав споживачів, в тому й числі у звязку з відмовою Концерну « МТМ» у розгляді по суті чергового звернення ОСОБА_3 з приводу виконання умов договору і зменшення плати за надання послуги з централізованого опалення, про що йдеться у листі від 01.02.2018 року № П-57/ен.

Доводи апеляційної скарги по те, що оскаржуваним судовим рішенням порушено права позивача, необґрунтовані, зводяться до переоцінки доказів у справі, є черговим повторенням викладення обставин, які зазначалися позивачем у позовній заяві та перевірені судом першої інстанції і не знайшли підтвердження. Вказані доводи не доводять неправильності рішення суду.

Оскільки судом повно та всебічно зясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у справі доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді: