Справа номер 475/1178/18 Головуючий суду першої інстанції - Єгорова Н.І.
Провадження номер 22-ц/812/480/18 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області

від 16 жовтня 2018 року,

постановлену під головуванням судді Єгорової Н.І. в приміщенні суду в смт.Доманівка Миколаївської області, за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль» або Банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1160/82/0168765 від 11 липня 2013 року станом на 06 червня 2018 року в сумі 96 147,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 39 924,32 грн. та заборгованості по відсотках в сумі 56 222,79 грн.

Одночасно із позовною заявою Банком подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_4 земельні ділянки,розташовані на території Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області: кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,2987 га та кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,4862 га.

Обґрунтовуючи своє клопотання, позивач вказував, що накладення арешту на зазначене майно буде стимулювати відповідача виконати свої зобов'язання за кредитним договором, а також буде гарантією виконання можливого судового рішення суду.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2018 року в задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що відсутність у матеріалах справи відомостей щодо майнового стану відповідача, а також оцінки належного йому майна унеможливлює зробити висновок щодо доцільності такого заходу забезпечення позову. Крім того, судом наголошено, що діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено застосування забезпечення позову з метою стимулювання відповідача до виконання своїх боргових зобов'язань. До того ж Банком не доведено здійснення відповідачем дій, направлених на відчуження нерухомого майна.

Не погодившись з ухвалою суду, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким забезпечити його позов.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначав, що відсутність заходів забезпечення позову створює загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України серед іншого позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 р. роз'яснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначені положення Закону та роз'яснення повною мірою враховані судом першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2018 року судом було отримано позовну заяву Банку про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1160/82/0168765 від 11 липня 2013 року станом на 06 червня 2018 року в сумі 96 147,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 39 924,32 грн. та заборгованості по відсотках в сумі 56 222,79 грн.

Одночасно із позовною заявою Банком подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_4 земельні ділянки, розташовані на території Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області: кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,2987 га та кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,4862 га.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вказані земельні ділянки належать ОСОБА_4 на праві приватної власності та за своїм цільовим призначенням можуть використовуватися для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,4862 га з 01.12.2013 р. до 31.01.2024 р. перебуває в оренді у ПСП ім.Суворова.

Відповідно до п.15 перехідних положень Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Таким чином, закон фактично забороняє цивільний обіг зазначених об'єктів земельних прав, зокрема, і щодо тих угод, які будуть здійснюватися в порядку виконання судового рішення. Зазначені об'єкти земельних прав фактично є майном, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами.

Враховуючи наведене, є неможливим накладення арешту на земельні ділянки, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою забезпечення позову у справах про стягнення з відповідача коштів за цивільно-правовими договорами.

На підставі викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення, а ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова

Повний текст постанови складено 19 грудня 2018 року.