20.12.2018 227/3869/18
У Х В А Л А

20 грудня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху, на підставі п.11 ст.187 ЦПК України, оскільки позивачем до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

11 грудня 2018 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків зазначених у вказаній вище ухвалі суду. В поданій заяві представник позивача просить відстрочити сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до ухвалення рішення по справі на підставах викладених в заяві.

У відповідності до ч. 1 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

В пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зміст цих статтей передбачає право суду, а не обовязок, на свій розсуд відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що єдиною підставою для відстрочки сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної особи. Обґрунтування повязаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Скрутне матеріальне становище - це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо).

На підтвердження доводів щодо майнового стану мають бути надані докази про неспроможність сплати судових витрат на момент подачі позовної заяви.

Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім'ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Згідно матеріалів вищезазначеної справи, позивач до визначеної категорії осіб не відноситься.

Наведені представником позивача у клопотанні підстави про відстрочення від сплати судового збору є недостатніми та непереконливими і не підтверджують того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд враховує, що Європейським судом з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов'язані з матеріальним станом позивачки, та відсутність у неї коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення без надання належних письмових доказів.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Отже, дослідивши клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору, беручи до уваги, що безпідставне ненадходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави, суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» виключено слова «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин».

Позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 та постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 61-1128св18, в яких зазначено, що середній заробіток це компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку мають бути оплачені судовим збором.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у місячному розмірі 1 762 грн.

Так, відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Визначаючи попередньо розмір судового збору, який підлягає сплаті позовних вимог майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд виходить з ціни позову, яка була зазначена позивачем в позовній заяві 93367,33 грн., оскільки на день подання позовної заяви неможливо встановити його точну ціну.

Таким чином, підлягає попередньо сплаті судовий збір у розмірі 933,67 грн. (93367,33 грн.х1%= 933,67 грн.).

Судовий збір сплачується за такими реквізитами:

Отримувач коштів Добропільське УК/м.Добропілля/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37755456

Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.податків)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 5035

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: судовий збір за позовом (назва установи, організації позивача), Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Отже, позивачу необхідно попередньо сплатити судовий збір в розмірі 933,67 грн. на вищевказаний розрахунковий рахунок.

Разом з цим суд розяснює п.8.ч.1 ст.257 ЦПК України, відповідно до якого, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 136, 175, 177, 185, 257, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5-ти днів з дня вручення ухвали, шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 933,67 грн. або доказів на підтвердження скрутного майнового стану на момент звернення до суду з позовною заявою (довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків за 2018 рік, на підтвердження відсутності у позивача інших доходів, довідку про наявність виплат соціальної допомоги, тощо).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуюча суддя В.М. Любчик