Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 201/15323/16-ц

провадження № 61-12747св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, яка діє як законний представник, в інтересах малолітнього ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, подану адвокатом ОСОБА_7, на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року у складі судді Ткаченко Н. В. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4, яка діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору позики від

01 листопада 2014 року № 2 недійсним та встановлення нікчемності договору позики від 01 листопада 2014 року № 2.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору позики від 01 листопада 2014 року № 2 недійсним та встановлення нікчемності договору позики від 01 листопада 2014 року № 2 закрито з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявне судове рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_5, залишено без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня

2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

07 березня 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, безпідставно, з порушенням норм процесуального права закрив провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статі 205 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції), оскільки рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2017 року у цивільній справі № 200/7849/16-ц, на яке суд посилається як підстава для закриття провадження у даній справі, не набрало законної сили, оскільки воно оскаржене в апеляційному порядку.

18 квітня 2018 року ОСОБА_6 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого

2018 року залишити без змін.

У квітні 2018 року цивільна справа № 201/15323/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що вже є судове рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили.

За змістом пункт 2 частини першої статті 205 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналогічні положення містяться в пункті 3 частини першої статі 255 ЦПК України.

Встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2017 року у цивільні справі № 200/7849/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 в інтересах малолітнього

ОСОБА_5, про визнання договору позики недійсним та встановлення нікчемності правочину; за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання договору позики недійсним:

позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_10,

ОСОБА_9, ОСОБА_11, неповнолітнього ОСОБА_5, про стягнення боргу за договором позики - задоволено частково;

в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, неповнолітній

ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, про визнання договору недійсним та встановлення нікчемності правочину - відмовлено;

в задоволенні позовних вимог неповнолітнього ОСОБА_5 до

ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання договору недійсним - відмовлено.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня

2018 року апеляційні скарги ОСОБА_4, в інтересах малолітнього

ОСОБА_5, та Служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2017 року та ухвалу того ж суду від 07 червня 2017 року - скасовано.

Відмовлено у задоволенні: позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8,

ОСОБА_9 (особисто та як правонаступника ОСОБА_9.),

ОСОБА_11, ОСОБА_4, в інтересах малолітнього ОСОБА_5, про стягнення заборгованості; зустрічного позову ОСОБА_11 до

ОСОБА_6 про визнання договору недійсним та встановлення його нікчемності; позову ОСОБА_4, в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання договору недійсним.

Зі змісту заявлених позовних вимог ОСОБА_4, яка діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_5, поданих 03 листопада 2016 року, встановлено, що спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав що і у цивільній справі № 200/7849/16-ц за результатами розгляду якого апеляційний суд Дніпропетровської області 10 травня 2018 року виніс постанову.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про необхідність закриття провадження по справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) є обґрунтованим.

Доводи заявника про те, що відсутні підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) у зв?язку із тим, що рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 травня 2017 року у цивільній справі № 200/7849/16-ц не набрало законної сили, так як воно оскаржено в апеляційному порядку є безпідставними. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України) оскільки постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року, яка набрала законної сили відповідно до приписів статті 384 ЦПК України, спір у цивільній справі

№ 200/7849/16-ц вирішено по суті.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня

2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від

08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська