РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

при секретарі судового засідання - Соломка Л.М.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Мотивує заяву тим, що добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає.

Крім того, в зв"язку з особливими обставинами, а саме хворобою дитини, останній було проведено оперативне втручання, загальна вартість якого складає 19350 грн., тому просила стягнути з відповідача половину його вартості, тобто 9675 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Вказала, що хоча й працює, самостійно забезпечити дитину всім необхідним не може. Проживають з донькою в орендованій квартирі, ніхто не допомагає. У дитини були дуже погані зуби, вона мала проблеми з вживанням твердої їжі. Тому було проведено лікування. Кошти брала в кредит. Попередньо інформувала відповідача про необхідність лікування, але проігнорував.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не відмовляється від сплати аліментів, але просив врахувати те, що на даний час не працює, уклав шлюб вдруге. дружина вагітна. Періодично направляв кошти позивачу на утримання дитини. Вказав, що не визнає вимоги про стягнення суми в розмірі 9675 грн. за лікування, оскільки необхідність проведення лікування дитини саме в найдорожчій приватній стоматологічній клініці міста Черкаси нічим не обгрунтовано.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 24 листопада 2016 року рішенням суду було розірвано ( а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження (а.с. 8) позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, 08 липня 2012 року.

Сторони проживають окремо.

Дитина проживає разом з матір"ю позивачем ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 137 від 18.04.2018 року та перебуває на її утриманні (а.с. 9).

Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, є здоровим, працездатним, інших дітей на даний час на утриманні не має.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів.

Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.

За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Такий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв'язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

З наданих позивачем копій медичної довідки та інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення операції вбачається, що ОСОБА_3 потребувала лікування у лікаря-стоматолога. Було проведено лікування тимчасових та постійних зубів. Загальні витрати склали 19350 грн., що підтверджується фіскальним чеком ( а.с. 12-14).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх усних пояснень про те, що аналогічне лікування дитини могло бути проведено в іншому медичному закладі, і при цьому мало б меншу вартість.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат понесених позивачем на лікування дитини підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18 липня 2018 року.

Згідно вимог ч.1 ст. 430 ЦПК України в межах суми платежу за один місяць, рішення слід допустити до негайного виконання.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 180-183, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст.10-13, 81, 141, 259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2018 року, і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9675 грн. понесених витрат на лікування дитини.

В іншій частині відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Кваша