У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2018 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Коваленко П.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацька державна нотаріальна контора, про зняття арешту майна,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Токмацької міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацька державна нотаріальна контора, про зняття арешту майна. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 17.06.2014 помер її батько ОСОБА_2, який за життя був власником житлового будинку АДРЕСА_1. 05 грудня 2018 року позивач звернулася до Токмацької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт постановою Токмацького MB УМВС України від 18.06.2008. Вищевказана постанова про накладення арешту на майно прийнята з метою забезпечення цивільного позову, але цивільний позов потерпілою стороною в кримінальному провадженні не заявлявся. Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 09 листопада 2010 року в справі №1-287/2010 питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_2 не вирішено. З зазначених підстав просить позовні вимоги задовольнити, скасувати обтяження №7842045 - арешт нерухомого майна, яке зареєстровано 02.09.2008 реєстратором Токмацької державної нотаріальної контори, накладеного на підставі постанови про накладення арешту на майно б/н від 18.06.2008 Токмацького MB УМВС України, слідчий А.В. Войтенко. Об'єкт обтяження - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 Власник - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Додаткові дані - з метою забезпечення цивільного позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що даний спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.19 ЦПК України, загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішення питання про застосування норм права до спірних правовідносин у даній справі, суддя враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах по цивільній справі №461/1054/17-ц (провадження № 14-464цс18) від 21.11.2018.

Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадилось шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року визначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, скасування арешту, який був накладений за правилами кримінального судочинства, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Частиною шостою статті 126 КПК України 1960 року, визначено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Проте нормами КПК України 1960 року не було визначено процесуального порядку скасування арешту майна за зверненням осіб, які не є учасниками кримінального провадження.

Разом з тим відповідно до статті 174 КПК України 2012 року (у чинній редакції) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року в чинній редакції).

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України 2012 року в чинній редакції).

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року в чинній редакції).

Пункт 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року передбачає, що запобіжні заходи, в тому числі і скасування арешту майна, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, арешт на майно, накладений за правилами кримінального судочинства підлягає скасуванню за правилами того виду ж судочинства. Але оскільки нормами КПК України 1960 року не було визначено порядку скасування арешту майна за ініціативою осіб які, не були учасниками кримінального провадження, але є власниками або володільцями арештованого майна, при вирішенні зазначеного питання підлягають застосуванню норми КПК України 2012 року.

Тобто, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла при розгляді справ № 335/12096/15-ц (постанова від 15 травня 2018 року), № 569/4374/16-ц (постанова від 23 травня 2018 року) та № 296/8586/16-ц (постанова від 7 листопада 2018 року).

З огляду на зазначене, відносини, які виникають у зв'язку із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, регулюються кримінальним процесуальним законом незалежно від того, чи є особа, на майно якої накладено арешт, учасником кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, з урахуванням характеру спірних правовідносин, приходжу до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки питання про захист прав власника майна, який не є учасником кримінального провадження (скасування арешту) підлягає розгляду і вирішенню у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України від 2012 року, а тому дану заяву слід розглядати за правилами кримінального судочинства.

Керуючись ст.186 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацька державна нотаріальна контора, про зняття арешту майна - відмовити.

Роз'яснити позивачу її право звернутися з даною позовною заявою в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Токмацький районний суд Запорізької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: