Справа № 183/3054/18
№ 2/183/2313/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

25 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 117000,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 21.06.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті позивача складає між ним та Банком відповідний договір. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає згоду про встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Одночасно Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена одностороння зміна Тарифів та невід`ємних частин Договору, в зв`язку з чим розмір відсоткової ставки може змінюватися Банком, за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, саме на позичальника покладається обов`язок щодо отримання такої виписки. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію, пеню та штрафи на умовах, передбачених договором, власник платіжної карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту.

Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість у розмірі 117000,00 грн., яка складається з: 6371,15 грн. - заборгованості за кредитом, 110628,85 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Зазначену суму заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 23 червня 2018 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав, просив відмовити в задоволені позову.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позов, у якому останній зазначає, що позов не підлягає задоволенню, вважає, що договір кредитування є таким, що не відповідає чинному законодавству, оскільки він не був проінформований письмово про зміну тарифів, процентної ставки. Вважає, що банк не може в односторонньому порядку змінювати процентну ставку. Крім того, вказує, що умови щодо зміни банком процентної ставки є несправедливими. Також зазначає, що в період з 23.04.2014 року по 24.05.2014 року, з 29.06.2014 р. по 03.07.2014 р., з 21.04.2015 р. по 25.04.2015 р., з 21.12.2016 р. по 29.12.2016 р., з 09.06.2017 р. по 15.06.2017 р., з 21.10.2017 р. по 27.11.2017 р., з 08.01.2018 р. по 10.01.2018 р., з 17.01.2018 р. по 28.01.2018 р., з 14.02.2018 р. по 06.03.2018 р. він на постійній основі перебуває на військовій службі та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, в зв`язку з чим та на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повинен був звільнений від нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань а також процентів за користування кредитом. Також, відповідач вказує, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду з позовом, оскільки останнє списання коштів за кредит відбулося 26.04.2013 року, а позивач звернувся з позовом до суду тільки 25.05.2018 року, тобто вважає, що позивач пропустив передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням. Вказівка банку на те, що строк позовної давності за цим договором, передбачений Умовами та Правилами надання банківських послуг, становить 50 років вважає неправомірними, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять його підпису тому вважає, що ці Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 21.06.2006 року про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів Банку. Згідно умов договору відповідач отримав платіжну картку та кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 15-21).

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Заява позичальника зі зразками його підпису та відбитком печатки є однією зі складових договору про надання банківських послуг, в результаті якого позивачу було відкрито відповідний картковий рахунок, а задля можливості користування таким рахунком відповідачеві була видана пластикова картка. Зазначені документу складають сам договір.

У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, в результаті чого станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість по тілу у кредиту у розмірі 6371,15 грн., яка підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», виходячи з наступного.

Відповідачем не оскаржувався розрахунок заборгованості по кредиту у розмірі 6371,15 грн., як і не оскаржувалася та обставина, що при підписанні заяви позичальника 21.06.2006 року, остання складалася з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Правил користування платіжною картою.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

У відповідності до вимог ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Вирішуючи позов в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 110628,85 грн., суд дійшов до наступного висновку.

Так, поданою до позову довідкою про умови кредитування було визначено, що базова відсоткова ставка в місяць складає 36,00%.

У розрахунку заборгованості позивачем зазначено, що з 01.04.2015 року відсотки за користування кредитом були змінені до 43,20%.

Пунктом 5.3. наданих до суду Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин.

Між тим, у відповідності до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Суду не надано достатніх та допустимих доказів того, що збільшення фіксованої процентної ставки відбувалося за погодженням з ОСОБА_1 , як і не надано доказів того, з якими саме Умовами та правилами надання банківського кредиту (в якій редакції, з якими змінами) ОСОБА_1 ознайомлювався при укладенні кредитного договору.

Відсутність позову про визнання недійсним кредитного договору в цій частині, як оспорюваного правочину, не може бути перешкодою для неврахування його інтересів при вирішенні цього спору.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій частині задоволенню не підлягає, суду не доведено розмір процентної ставки за користування кредитом.

Крім того, суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року в період з 23.04.2014 року по 24.05.2014 року, з 29.06.2014 р. по 03.07.2014 р., з 21.04.2015 р. по 25.04.2015 р., з 21.12.2016 р. по 29.12.2016 р., з 09.06.2017 р. по 15.06.2017 р., з 21.10.2017 р. по 27.11.2017 р., з 08.01.2018 р. по 10.01.2018 р., з 17.01.2018 р. по 28.01.2018 р., з 14.02.2018 р. по 06.03.2018 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій областях, що підтверджується довідкою № 2284/227 від 10.07.2018 року, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 (а.с. 55).

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що банком нараховувалась заборгованість за процентами, в той час як ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем проходив військову службу за призовом на особливий період, тому суд також вважає, що в період з 23.04.2014 року по 24.05.2014 року, з 29.06.2014 р. по 03.07.2014 р., з 21.04.2015 р. по 25.04.2015 р., з 21.12.2016 р. по 29.12.2016 р., з 09.06.2017 р. по 15.06.2017 р., з 21.10.2017 р. по 27.11.2017 р., з 08.01.2018 р. по 10.01.2018 р., з 17.01.2018 р. по 28.01.2018 р., з 14.02.2018 р. по 06.03.2018 р., був звільнений від нарахування процентів за користування кредитом.

Що стосується клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У даному випадку, як свідчить поданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 6-13) останнє списання коштів за кредит відбулося 26.04.2013 року.

Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою передбачено, що він відкритий на невизначений строк.

Посилання позивача на застосування позовної давності до правовідносин, щодо стягнення заборгованості за основним боргом по кредиту, заслуговує на увагу, однак не може бути предметом розгляду цієї справи, оскільки відповідачем цей борг не оскаржувався.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1762 грн. (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256-258, 526, 530, 554, 549, 610, ч.1 ст. 612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.06.2006 року станом на 28.02.2018 року у розмірі 6371 (шість тисяч триста сімдесят одна) грн. 15 коп.

В іншій частині позову Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.