З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2018 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лобановської С.М.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1, доказом чого є договір купівлі-продажу від 15 грудня 2010 року, витяг з Державного реєстру правочинів № 9383660 від 15.12.2010 та витяг про реєстрацію прав № 28576013 від 04 січня 2011 року. Відповідач по справі в будинку не проживає з 2013 року, виїхала до м. Білозірськ Донецької області.
Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із свідоцтва про шлюб від 17.05.2016 НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3, 1981 року народження, уклав шлюб із ОСОБА_1, 1970 року народження, після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1.
Згідно договору купівлі-продажу від 15 грудня 2010 року, витягу з Державного реєстру правочинів № 9383660 від 15.12.2010 та витягу про реєстрацію прав № 28576013 від 04 січня 2011 року, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області № 990 від 27.04.2018 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, 1970 року народження, ОСОБА_3, 1981 року народження, ОСОБА_2, 1990 року народження, ОСОБА_5, 1945 року народження, та ОСОБА_6, 1994 року народження.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складених комісією депутатів Близнюківської селищної ради від 23 квітня 2018 року, ОСОБА_2, 1990 року народження, дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проте фактично в будинку не проживає з 2013 року, мешкає в м. Білозірськ Донецької області.
Згідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 2013 року, отже визначений у статті 405 ЦК України річний строк відсутності без поважних причин у житлі власника на момент розгляду справи сплинув, при цьому матеріали справи не містять належних доказів домовленості між власником житла і відповідачем щодо відсутності останньої у житловому будинку АДРЕСА_1 понад встановлені законом строки.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
При таких обставинах враховуючи, що на час розгляду справи термін, встановлений ст. 405 ЦК України в один рік сплинув, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Лобановська