Справа № 588/795/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2018 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому указує, що відповідно до договору б/н від 21.09.2011 відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 21.09.2011 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим станом на 04.05.2018 має заборгованість у розмірі 72218,20 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1989,21 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 61714,14 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 4599,70 грн.; штрафів - 500,00 грн. (фіксована складова) та 3415,15 грн. (процентна складова).

Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 72218,20 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1762,00 грн.

Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та додатками до нього) повернулося на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою поштаря «відсутня адреса одержувача».

Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення через курєрів за адресою, зазначеною стороною. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.ч.1,2 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відмову судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №776/02-28 від 25.05.2018 (а.с.47), поштове відправлення направлялося за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, поштове відправлення таким, що доставлене.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріалами справи установлено, що відповідно до договору б/н від 21.09.2011 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою - заявою б/н від 21.09.2011 (а.с.9).

Підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між відповідачем та банком договір (а.с.9-34). Крім того, відповідач зобовязувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом ОСОБА_3 у заяві (а.с.9).

Зазначеною заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_1 та інших невідємних частин Договору.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязуєтьcя погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом із Тарифами визнав та погодився на запропоновані Банком умови користування послугами банку.

За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконував внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 04.05.2018.

Згідно указаного розрахунку позивача ОСОБА_3 має заборгованість у розмірі 72218,20 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1989,21 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 61714,14 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 4599,70 грн.; штрафів - 500,00 грн. (фіксована складова) та 3415,15 грн. (процентна складова) (а.с.7-8).

Суд вважає, що факт порушення відповідачем. взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у розмірі 1989,21 грн., позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача про стягнення 61714,14 грн. боргу з відсотків суд виходить з такого.

Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки.

На запит суду, позивачем було надано виписку по кредитній картці ОСОБА_3 за період з 21.10.2013 по 04.05.2018 та інформацію про усі видані ОСОБА_3 кредитні картки, термін їх дії.

Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за договором б/н від 21.09.2011, укладеного між сторонами, ОСОБА_3 було надано такі кредитні картки: №177402, дата відкриття 21.09.2011, термін дії до 01.2015 та №946952, дата відкриття 21.10.2013, термін дії до 08.2017. Отже, кредитна картка від 21.09.2011, перевипускалася один раз 21.10.2013 строком до 08.2017 (а.с.66).

З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості з 21.10.2013 по 04.06.2014 року (а.с.59-65).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ.

Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Судом установлено, що згідно з укладеним 21.09.2011 кредитним договором базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 27,60% річних (2,3% на місяць) (а.с. 10).

За розрахунком позивача, при визначенні розміру процентів за користування кредитом ним застосована змінювана процентна ставка, а саме: з 21.10.2013 27,60 %, з 01.09.2014 32,40%, з 01.04.2015 року - 42% річних.

Згідно з частиною 4 статті 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Однак на порушення цих вимог банк не повідомив позичальника письмово про зміну процентної ставки, та судом установлено, що відповідач не здійснював проплат за вказаною карткою та не поповнював рахунок після 04.06.2014 року, а тому відсутні законні підстави для стягнення процентів, розмір яких визначений зі ставки з 01.09.2014 32,40%, з 01.04.2015 року - 42% річних.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню. Розрахунок заборгованості здійснюється, виходячи з узгодженої сторонами договору відсоткової ставки за користування кредитними коштами 27,60% річних.

Позивач нарахував відсотки за період по 04.05.2018 року, проте строк дії картки, отриманої відповідачем закінчився 31.08.2017 року (а.с.66).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив.

Указана правова позиція викладена у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Отже, після 31.08.2017 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого відповідачем є безпідставним.

Суд визначає розмір відсотків таким чином.

Виходячи з колонки № 12 Розрахунку заборгованості, надано до суду позивачем сума заборгованості з відсотків за ставкою 27,60 % станом на 31.08.2014 року складає 384,16 грн.

За період з 01.09.2014 по 31.08.2017 сума належної до стягнення з відповідача заборгованості з відсотків, яка підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 1989,21 грн. за ставкою 27,60 %, складає 1656,93 грн. ((1989,21 грн. х (27,60%/365 днів=0,076%) х 1096 днів (кількість днів прострочення за період з 01.09.2014 по 31.08.2017))/100).

Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 2041,09 грн. (384,16 грн. + 1656,93 грн.).

Позивач також просив стягнути з відповідача 4599,70 грн. пені та штрафів 500 грн. фіксована частина, 3415,15 грн. процентна складова.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

У зв'язку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 701 грн. 52 коп., який складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової 201 грн. 52 коп. (5% від суми заборгованості за кредитом х 4030,30 грн.(1989,21 грн. заборгованість за кредитом + 2041,09 грн. нарахованих і прострочених процентів визначених судом)), а вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості на загальну суму у розмірі 4731,82 грн. та з відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 4731 ,82 грн., тобто на 6,6%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 116,29 грн. (1762 грн. х 6,6%) судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12,13,141,247,259,264,265,

279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул.Грушевського,буд.1Д, м.Київ, 01001, банківські реквізити: , МФО 305299, рахунок 3111) заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.09.2011, яка складається із:заборгованості за кредитом - 1989,21 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 2041,09 грн.; заборгованості за штрафами - 701,52 грн., а всього 4731 (чотири тисячі сімсот тридцять одна) грн. 82 коп., а також компенсацію судового збору за подання позовної заяви у сумі 116 (сто шістнадцять) грн. 29 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Текст рішення складений 30.08.2018.

Суддя О.С. Линник