Справа № 487/7364/18
Провадження № 2-о/487/159/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю: секретаря судового засідання Ільченко А.П.

заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2018 року заявники звернулися до суду зі спільною заявою, якою просили розірвати їх шлюб, зареєстрований 24.09.2005 року Міським ВДРАЦС ММУЮ актовим записом №1183.

В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружні відносини фактично припиненні примирення та збереження сімї неможливе. На даний час між ними укладено Договір про проживання, утримання дітей та їх виховання, яким досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі батька, який проживає окремо, у забезпеченні умов життя синів, участі у їх вихованні, порядку виплати та розміру аліментів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що подана ними спільна заява відповідає їх волі та після розірвання шлюбу ніяким чином не будуть порушені їх особисті та немайнові права, а також права неповнолітніх дітей.

Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що заявники 24.09.2005 року уклали шлюб про, що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 1183.

Від шлюбу заявники мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження від 22.08.2006 року, серії І-ФП №034101) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про народження від 10.07.2018 року, серії І-ФП №290676).

З червня 2018 року заявники проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Спір про розділ майна між подружжям відсутній.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір про проживання, утримання дітей та їх виховання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 02.11.2018 року за реєстровим номером 172.

За умовами договору між заявниками досягнуто згоди з приводу місяця проживання дітей, які після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю у належній їй на праві власності квартирі 10 по пр-т.Центральному, 137 у м.Миколаєві.

Участі батька, який проживає окремо від дітей, у забезпеченні умов їхнього життя та умов здійснення батьком права на особисте виховання дітей.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і у відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що сім'я ОСОБА_2 носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вимоги, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку ОСОБА_1 заявлено не було.

Керуючись ст.ст., 89,197,258,259, 263-265, 293,294, 352,354, ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 вересня 2005 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1183, - розірвати.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 - залишити прізвище «Ніколенко».

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5; адреса проживання: м. Миколаїв, пр-т.Центральний, 137 кв.10 ; РНОКПП: НОМЕР_1.

Заявник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6; адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП: НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 19.12.2018 року.

Головуючий суддя І.О.Притуляк