ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м.Суми

Справа №576/1031/18

Номер провадження 22-ц/788/1421/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2018 року, ухваленого у складі судді Колодяжного А.О. в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

16 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Єгора, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розлучення, Олександр проживає із відповідачем, а Єгор залишився проживати з нею. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2015 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 750 грн. 00 коп., в той же час за останні шість місяців з неї на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на загальну суму 12 750 грн. 79 коп. Вказує, що стягуваний з відповідача розмір аліментів є недостатнім та не може в повній мірі забезпечити всі потреби дитини. Посилаючись на те, що діти опинились в нерівних умовах, відповідачем перераховується значно менше коштів на утримання сина ніж нею, вона не в змозі в повній мірі утримувати сина. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з неї на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішення суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. У своїх доводах вказує на те, що судом не наведено доводів з яких було відхилено надані нею докази. Зазначає, що норми СК України не містять імперативної заборони змінювати розмір стягуваних аліментів, шляхом зміни способів їх присудження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. При цьому зазначає, що позивачем не обґрунтована неповнота зясування обставин, що мають значення для справи. Стверджує, що право вимоги розміру та способу стягнення аліментів належить тому із батьків, разом з яким проживає дитина.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб стягнення аліментів визначається тим із батьків з яким проживає дитина. За наявності передбачених ст. 192 СК України підстав, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом або про збільшення розміру аліментів на утримання сина, або про зменшення стягуваних з неї аліментів. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як розяснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони мають спільних дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Єгора, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9, 11).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2015 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 часини з усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розмір аліментів, які ОСОБА_2 щомісячно сплачував за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2014 року на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі (у розмірі 500 грн.) на утримання їх молодшого сина ОСОБА_4, 17 квітня 2009 року, збільшено до твердої грошової суми у 750 грн.

Згідно довідки про розмір аліментів, сплачених в твердій грошовій сумі від 03 травня 2018 року, в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачено аліментів на загальну суму 4 200 грн. 00 коп. (а. с. 10).

З довідки про доходи ОСОБА_1 слідує, що розмір аліментів сплачених позивачем на утримання сина ОСОБА_3 за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року становить 12 750 грн. 79 коп. (а. с. 12).

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить змінити спосіб стягнення з неї аліментів, а саме з частки від її доходів на тверду грошову суму.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто, вказаною нормою законодавцем надано право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів в судовому порядку виключно тому з батьків з яким проживає дитина, в даному випадку відповідачу ОСОБА_2, як вірно визначив суд першої інстанції.

Відповідач заперечує проти зміни способу стягнення з позивача аліментів на його користь з частки від доходів на тверду грошову суму.

За змістом статті 191 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розяснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Однак, ОСОБА_1 в позовній заяві не наводить підстав, передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з неї аліментів, зокрема таких, як зміна після ухвалення судового рішення її матеріального чи сімейного стану. Отримання відповідачем аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у більшому розмірі від отримуваних позивачем аліментів на утримання сина ОСОБА_4, не є такою підставою.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_5