Справа № 367/4650/18 Головуючий у І інстанції Саранюк Л.П.
Провадження № 22-ц/780/3547/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 29.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Приходька К.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2018 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Бучанська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком шляхом знесення будівель та споруд самочинно збудованих на земельній ділянці відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що площа будівництва більше ніж у 1,5 рази перевищує площу забудови за будівельним паспортом, що призвело до порушення вимог ДБН щодо відстаней між житловими будинками, між будинком та питним колодязем, протипожежні відстані тощо.

Одночасно із зверненням до суду з позовом ОСОБА_2 просив суд першої інстанції вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

На обґрунтування необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову зазначав, що продовження будівельних робіт, які розпочаті з порушенням правил ДБН, призведе до істотного ускладнення виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Окрім того ОСОБА_2 зазначає, що відповідач всупереч приписам Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бучанської міської ради про зупинення будівельних робіт, продовжує будівництво.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не надав належної правової оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема, не врахував ту обставину, що відповідачем не виконуються приписи про зупинення будівельних робіт та приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та навпаки всупереч цим приписам відповідач продовжує будівельні роботи.

Також в доводах апеляційної скарги зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання такого рішення.

Оскільки позивач у справі є власником суміжної земельної ділянки, то незаконним будівництвом відповідача порушуються його права, а будівництво затіняє сусідні будівлі та земельні ділянки та порушує норми інсоляції.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову, заборонивши здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

20 серпня 2018 року ОСОБА_2 надіслав до суду додаткові документи, які просив приєднати до справи які доводили, що відповідач не виконує приписи відділу державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення враховуючи таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви по вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст.. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не довів доцільність вжиття заходів забезпечення позову, у вигляді накладення заборони здійснення будівельних робіт на сусідній земельній ділянці та не зазначив яким саме чином запропоновані ним заходи забезпечення позову забезпечать виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так позивач посилався на те, що відповідач заклав фундамент розміром, який не відповідає його будівельному паспорту. При цьому будь-яких доказів того, що внаслідок цих порушень відповідачем вимог ДБН порушуються права позивача на користування належною йому земельною ділянкою, а саме порушення інсоляції, не дотримання відстані від межі, та інше до позовної заяви не додав, хоча в цій же позовній заяві просив забезпечити позов.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для забезпечення позову до отримання доказів, які б доводили існування спору між сторонами.

Разом із тим, долучені до матеріалів справи приписи Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бучанської міської ради Київської області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, про зупинення підготовчих та будівельних робіт свідчать лише про порушення відповідачем вимог ДБН, які не обов'язково тягнуть за собою порушення прав позивача у даній справі .

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст.. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно зі ст.. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не підтверджуються матеріалами справи, а тому колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2018 року про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст.. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: