АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1675/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 1 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Бондаренка С.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_6, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2018 року (повний текст рішення складено 21 серпня 2018 року) у складі судді Троян Т.Є. у справі за заявою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5, заінтересовані особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_10, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_10.

Заява обґрунтована тим, що в квартирі АДРЕСА_1 проживає заявниця разом з її чоловіком ОСОБА_8, донькою ОСОБА_9 та сином ОСОБА_10

Підставою для звернення з заявою стало те, що ОСОБА_10 веде аморальний спосіб життя застосовує до ОСОБА_5 фізичне та психічне насильство, створює загрозу життю та здоров'я матері а також батьку та сестрі. Домашнє насильство здійснюється систематично відносно заявниці. Крім цього, ОСОБА_10 не сплачує комунальні послуги та не приймає участі у веденні господарства. Зазначила, що вони неодноразово зверталися до Черкаського відділу поліції із заявою щодо можливих неправомірних дій та про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 Сестра кривдника, ОСОБА_9, змушена була тимчасово з'їхати з квартири, адже ОСОБА_10 не дає їй нормально проживати в цій квартирі, постійно наносить їй тілесні ушкодження, погрожує та викрадає її речі.

Заявниця також вказала, що ОСОБА_10 часто наносить їй тілесні ушкодження з приводу чого вона зверталась до поліції. На даний час ОСОБА_10 є обвинуваченим по кримінальному провадженню № 0005508 від 04.07.2017 року за ч. 2 ст. 125 КК України.

За вказаних обставин ОСОБА_5 просила видати відносно ОСОБА_10 обмежувальний припис, яким заборонити йому строком на 6 місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1; заборонити строком на 6 місяців ОСОБА_10 наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_10 строком на 6 місяців особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_5, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_10 строком на 6 місяців вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_5, або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що заявниця не надала достатніх доказів вчинення ОСОБА_10 домашнього насильства на час звернення до суду щодо ОСОБА_5, тому суд дійшов до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_10 є кривдником відносно своєї матері. Суд зазначив, що заявниця не обґрунтувала ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно ОСОБА_10 обмежувального припису і його максимального строку. У зв'язку з тим, що суду не було надано доказів щодо внесення зазначеного випадку до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі та притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за ознаками статті ст. 173-2 КУпАП на час, що передував зверненню із даною заявою, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що заява є передчасною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Рішення оскаржено в апеляційному порядку представником ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що по-перше, судом порушено строки розгляду такої заяви, а саме: частиною 2 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин з дня надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Апелянт зазначає, що судом не досліджено особистість кривдника, який після відбуття покарання повернувся додому злим, агресивним. Наразі, ОСОБА_10 є обвинуваченим у двох кримінальних провадженнях. Водночас, заявниця ОСОБА_5 є жінкою похилого віку, а її чоловік - інвалід ІІ групи, лежачий хворий.

Сам факт вчинення насильства у сім'ї підтверджується тим, що родина перебуває під супроводом соціальних служб. А на момент звернення з заявою Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі не працював. Крім того, закон не вимагає притягнення особи до адміністративної відповідальності чи перебування в Реєстрі для застосування щодо неї обмежувального припису.

Посилаючись на вказане, апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким заяву про видачу обмежувального припису задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживають разом в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до довідки КП «Соснівська служба утримання будинків» ЧМР № 458 від 13.02.2018 (а.с. 7).

Також встановлено, що ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_10, по відношенню до якого подано заяву про видачу обмежувального припису.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу обмеженого припису, суд першої інстанції посилався на недоведеність заявником обставин, викладених у змісті поданої ним заяви та недоведеності того, що ОСОБА_10 підпадає під ознаку кривдника в розумінні Закону України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, за умови спільного проживання, а також на суб'єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього ж Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України № 2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Дослідивши усі наявні докази по справі, колегія суддів звертає увагу, що СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006505 та розпочато кримінальне провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Додатково апелянт надав копію обвинувального акту у кримінальному провадженні №0006505 від 13 серпня 2018 року, яким ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що 14 липня 2016 року, близько 19-ї години на ґрунті особистих неприязних відносин наніс своїй матері ОСОБА_5 три удари дерев'яною палицею в область голови та лівого ока, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я або незначну втрату працездатності).

Листом виконавчого комітету Черкаської міської ради №2574-2 від 07.05.2018 року підтверджується, що в ході обстеження соціально-побутових умов проживання родини ОСОБА_5 було виявлено наявність напружених та неприязних стосунків між ОСОБА_10 та іншими членами родини. Встановлено факти психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_10 Родина ОСОБА_5 перебуває під соціальним супроводом Черкаського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Згідно повідомлення ТВО начальника Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області від 23.08.2018 року № 10250/46/02-2018 ОСОБА_5 26.05.2018 року зверталась до органів поліції з приводу протиправних дій щодо неї з боку ОСОБА_10.(а.с. 95).

Враховуючи приведені вище факти, а також пояснення свідка ОСОБА_13, листування щодо відповідних звернень заявниці до органів поліції та прокуратури з приводу вчинення відносно неї домашнього насильства (а.с. 8-12, 59-60, 95-99), посилання на покази інших свідків (а.с. 63-66), позицію самої ОСОБА_5, висловлену нею в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до переконання, що протягом тривалого часу ОСОБА_10 вчиняє домашнє насильства відносно своєї матері ОСОБА_5

Оцінивши наявні ризики подальшого здійснення психологічного та фізичного насильства з боку кривдника, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку наявна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких наслідків його вчинення. Тому вважає можливим застосувати до нього обмежувальний припис, але в менших параметрах, ніж просить заявниця. Такий захід, на думку суду може бути дієвим способом впливу на поведінку кривдника відносно своєї матері.

Таким чином, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 35, 358, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2018 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

Заяву адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5, заінтересовані особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Видати відносно ОСОБА_10 обмежувальний припис, яким

заборонити йому строком на 1 місяць перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1;

заборонити ОСОБА_10 строком на 1 місяць наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1;

заборонити ОСОБА_10 строком на 1 місяць особисто переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В іншій частині - в задоволенні заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2018 року.

Судді