Справа № 716/1380/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Стрільця Я.С.
за участю секретаря судових засідань - Вікторівської Д.Я.,
представника позивача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки,-
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого поданий позов, відповідач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5 В 2010 році відповідач виїхала за межі України на заробітки, залишивши сина, обов'язки по піклуванню та утриманню, якого змушена була взяти на себе, бабуся ОСОБА_2 Спочатку відповідач цікавилася життям та здоров'ям сина, передавала кошти на його утримання, однак протягом останніх років, вона перестала виявляти інтерес до дитини: не телефонує, кошти на його утримання не передає, не цікавиться його життям, не турбується про його здоров'я. Вказує, що відповідач перебуває в Італії, створила нову сім'ю, народивши в ній ще одну дитину. З вказаних підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина та стягнути з неї аліменти на його утримання.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимог підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Представник третьої особи ОСОБА_6, в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, також підтримала висновок СуСД Заставнівської РДА «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до сина ОСОБА_5 та встановлення піклування та призначення піклувальником ОСОБА_2.»
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, проте до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат за зазначеною адресою не проживає».
З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача (а.с. 21) видно, що відповідач зареєстрована в с. Прилипче Заставнівського району Чернівецької області, куди і направлялася судова повістка.
Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи в їх скупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.
Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого поданий позов, що вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.02.2007 року (а.с. 10).
З акту обстеження матеріально побутових умов проживання ОСОБА_2 від 26.06.2018 року, копії медичного висновку №29 про дитину-інваліда від 08.06.2018 року, медичної довідки, довідки Заставнівського ВП, характеристики на ОСОБА_2 (а.с. 12-16) видно, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має інвалідність, проживає з позивачем ОСОБА_2 в с. Яблунівка Заставнівського районного суду Чернівецької області, яка піклується про нього, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалася, умови проживання задовільні, матір дитини - ОСОБА_4 з сином не проживає.
У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 р.н.повністю перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею, відповідач з сином не проживає, участі у його вихованні та утриманні не приймає.
Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Висновком СуСД Заставнівської РДА «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до сина ОСОБА_5 та встановлення піклування та призначення піклувальником ОСОБА_2.», що міститься в матеріалах справи, визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_5
Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 слід позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів останнього .
Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.
Відповідно до ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Частиною 4 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
З висновку СуСД Заставнівської РДА «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до сина ОСОБА_5 та встановлення піклування та призначення піклувальником ОСОБА_2.» вбачається за доцільне призначити позивача, як бабусю ОСОБА_5, в інтересах якого поданий позов піклувальником останнього.
Суд погоджується з вказаним висновком СуСД та вважає за доцільне встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначивши його піклувальником позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч. 1, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку щодо утримання дітей, суд вирішує питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі - 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 13.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, в зв'язку із тим, що позивач ОСОБА_2, вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів не заявляла, суд приходить до висновку, що останню слід зобов'язати у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили, відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на який будуть перераховуватися аліменти.
Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, ст.ст.8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року, ст.ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 128, 130, 223, 235,247, 259, 263 - 265, 273, 280-283, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та призначити його піклувальником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 13.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору за вимогу майнового характеру.
Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 народження, у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили, відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Аліменти перераховувати на особистий рахунок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 у відділенні Державного ощадного банку України.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Дата складення повного судового рішення 14.12.2018 року.

Суддя Стрілець Я. С.