ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 628/777/18

Провадження № 22-ц/818/289/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

учасники справи:

позивач - Ізюмська місцева прокуратура Харківської області, Куп'янський відділ Ізюмської місцевої прокуратури

відповідач - Головне територіальне управління Держгеокадастру у Харківській області

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - Фермерське господарство «Ранг»

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року (суддя Гетьман Л.В.) по цивільній справі за позовом Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1, Фермерського господарства «Ранг» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації,-

встановив:

У березні 2018 року Ізюмська місцева прокуратура Харківської області, Куп'янський відділ Ізюмської місцевої прокуратури звернулась до суду з позовом, в якому просила: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про передачу в оренду земельних ділянок» від 26.09.2014 року № 2308-СГ; 2) визнати недійсними укладені 21.11.2014 року між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, загальною площею 11,4318 га, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3) визнати недійсним укладений 13.12.2016 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» договір суборенди земельних ділянок, скасувавши їх державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки; 4) зобов'язати ОСОБА_1 повернути державі земельну ділянку та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову Ізюмська місцева прокуратура Харківської області зазначала, що 29.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею11,4318 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26.09.2014 року № 2306-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 11,4318 га із кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради, для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

21.11.2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який 19.05.2015 року зареєстровано реєстраційною службою Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області.

07.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №14378-СГ від 13.12.2016 року ОСОБА_1 надано згоду на передачу в суборенду земельної ділянки. Однак ані в заяві ОСОБА_1, ані в наказі ГУ Держгеокадастру у Харківській області не зазначено кому саме буде передаватись ділянка в суборенду, для яких цілей, на яких умовах та на який строк.

06.01.2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «РАНГ» було укладено договір суборенди земельної ділянки, який 30.03.2017 року зареєстровано державним реєстратором Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області.

Вказував, що накази ГУ Держземагентства у Харківській області та ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняті з порушенням вимог земельного законодавства. Надання у користування (оренду) ОСОБА_1, а в подальшому в суборенду ФГ «РАНГ» земельної ділянки відбулося незаконно, оскільки не були проведенні земельні торги, відсутні обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, при зверненні з заявою про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 не підтверджено наявність в нього необхідної матеріально-технічної бази для обробітку землі, відсутність у заявника зареєстрованої сільськогосподарської техніки.

Головним управлінням Держземагенства у Харківській області при розгляді заяви не перевірено можливості ОСОБА_1 самостійно та працею найманих працівників вести фермерську діяльність, наявність потенційних контрагентів, ресурси яких він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також загалом чи може потенційний орендар проводити діяльність на наданій ділянці.

ОСОБА_1 за 2014 - 2017 роки не подав декларації з земельного податку до Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, що свідчить про відсутність наміру у відповідача використовувати земельну ділянку для ведення фермерського господарства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Договір оренди був підписаний 21.11.2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом 14.03.2018 року. Державний орган в особі Держземагенства України прийняв наказ 26.09.2014 року, а тому держава могла довідатися про порушення своїх прав з моменту прийняття такого рішення.

При зверненні із заявою про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 було надано всі необхідні документи.

Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 123 Земельного кодексу України. У заяві ОСОБА_1 до Головного управління від 11.09. 2014 року зазначено про те, що ведення фермерського господарства буде вестися одноосібно з можливістю використання найманих працівників.

Після отримання від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області погодження на передачу земельної ділянки в суборенду між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» укладено договір суборенди, що відповідає пункту 32 договору оренди землі, яким передбачено право орендаря передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням з орендодавцем.

Відповідачі ОСОБА_1 та представник ФГ «Ранг» у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. ОСОБА_1 пояснив, що після оформлення договору оренди з 21.11.2014 року по 06.05.2015 року він оформляв на себе документи; тільки після оформлення документів міг приступити для обробітку землі. Коли земля була належним чином оформлена, він почав приводити земельні ділянки в порядок, землі були покинуті, їх ніхто не обробляв, потрібно було підготувати землю для посівів. Тільки у 2016 році було на зиму засіяно землю озимою. В подальшому сіяв соняшник та пшеницю. У вересні 2016 року він створив фермерське господарство «Приоскільне». На підставі довіреності йому належить трактор МТЗ, також в нього маються сіялка, плуги, культиватори.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2018 року у задоволенні позову Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Куп'янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури відмовлено.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, яким чином, які саме та чиї інтереси, за захистом яких звернувся прокурор, порушують вказані договори та в чому вони суперечать моральним засадам суспільства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокуратура Харківської області подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не проводить фермерську діяльність на земельній ділянці, за ним не зареєстровано сільськогосподарської техніки для обробітку землі. Крім того ОСОБА_1 було зареєстроване ФГ «Приоскільне», дії з передачі земельних ділянок в суборенду були здійснені як фізичної особою; лише фермерське господарство, як юридична особа може передавати земельні ділянку в суборенду.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Харківській області зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 29.09.2014 року ОСОБА_1 було подано заяву до Головного управління Держземагентства у Харківській області про надання в оренду земельної ділянки (НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства площею 11,4318 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26.09.2014 року №2306-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 11,4318 га для ведення фермерського господарства строком на 49 років.

21.11.2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки. 19.05.2015 року договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

09.09.2016 року ОСОБА_1 було зареєстровано фермерське господарство «Приоскільне».

07.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №14378-СГ від 13.12.2016 року ОСОБА_1 надано згоду на передачу в суборенду земельної ділянки.

06.01.2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» укладено договір суборенди земельної ділянки.

Згідно ст. 2,19, 188 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За ст. 2, 20 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Особливості участі прокурора в розгляді справ визначено статте 56 ЦПК України та статтею 53 ГПК України за змістом положень яких у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, наданої для ведення фермерського господарства, суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та про зобов'язання повернути земельну ділянку у зв'язку з невиконанням орендарем вимог законодавства щодо її цільового використання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов'язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18) та від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження 14-157цс18). Такої позиції дотримується і Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в судовому рішенні від 10 жовтня 2018 року у справі № 694/1211/16-ц (провадження № 61-19983св18).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є засновником Фермерського господарство «Приоскільне», яке створено 09.09.2016 року. Наразі дана юридична особа не припинена.

Таким чином, спір за своїм суб'єктним складом й характером правовідносин має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ст. 255,377 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3,377, 381-384 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1, Фермерського господарства «Ранг» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко