ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1288/18
Провадження № 22-ц/4820/376/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

за участю: представника апелянта - Німого С.О.

представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/1288/18 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року (суддя Стасюк Р.М.) у справі за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви та просила накласти арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та заборонити державним реєстраторам Мурзенку А.В., Бондарук Ю.О. та/або будь-яким іншим особам вчиняти щодо нежитлової будівлі, загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 будь-які реєстраційні та/або будь-які інші дії.

Заява мотивована тим, що предметом позову будуть вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.07.2018 року, рішення державного реєстратора Київської філії комунального підриємства «Центр реєстрації» Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2018 року. ОСОБА_6 є власником нежитлової будівлі, загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Між ОСОБА_6 та ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», були укладені кредитні договори №014/ZB02J7/3/001 та №014/ZB02J7/3/002 від 14.02.2012 року та 20.08.2012 року відповідно. З метою ________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Стасюк Р.М.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: ухвала

забезпечення виконання зобов'язань за даними кредитними договорами були укладені іпотечні договори, предметом яких стала зазначена нежитлова будівля. Кредитні зобов'язання ОСОБА_6 не виконала. 21.12.2017 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_10 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого до нього перейшло право вимоги за кредитними договорами. З інформаційних довідок №138308382 від 19.09.2018 року та №137538684 від 12.09.2018 року стало відомо, що державні реєстратори Мурзенко А.В. та Бондарук Ю.О. зареєстрували право власності на нежитлову будівлю загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_10 та ТОВ «ФІН-ЮР-СЕРВІС». Вважає вказані рішення державних реєстраторів неправомірними, так як нежитлова будівля станом на 05.07.2018р. та 19.07.2018р. перебувала під арештом та забороною на його відчуження, а тому реєстрація права власності була неможлива до скасування арешту та заборони на його відчуження. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державні реєстратори не мали права приймати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Посилається на те, що на даний час будь-який державний реєстратор за зверненням ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» може вчинити дії щодо переоформлення права власності на нежитлову будівлю, а тому є підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено державному реєстратору Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівні, державному реєстратору комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрію Володимировичу та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлової будівлі, загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Представник апелянта зазначає, що даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Виходячи зі змісту ст.ст.149,150 ЦПК України забезпеченню підлягає позов з вимогами, які розглядаються в порядку цивільного судочинства. Вказує на те, що ОСОБА_6 не зазначає в своїй заяві про забезпечення позову про спір відносно майна та майнових прав. На думку представника апелянта, заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, оскільки не зазначено статус учасника справи, який може мати апелянт, відсутня ціна позову. ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» є власником майна, щодо якого вжиті заходи забезпечення позову, проте ні в заяві, ні в оскаржуваній ухвалі не зазначено зміст позовних вимог до нього.

Представник апелянта ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» - Німий С.О. апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначила, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні. Зазначила, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язань за кредитним договором та реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - нежитлову будівлю. Отже, існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і виключає можливість розгляду за правилами адміністративного судочинства. Також вказує, що апелянт неправомірно набув право власності на спірну будівлю. Звертає увагу, що у заяві про забезпечення позову статус апелянта визначено як третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що державний реєстратор комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко А.В. 05.07.2018 року прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєструвавши право власності на нежитлову будівлю загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_10

19.07.2018 року державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Ю.О. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41243852 від 19.07.2018 року, зареєструвавши право власності щодо об'єкта нерухомості - нежитлової будівлі загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС».

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

За змістом п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки ОСОБА_6 зазначала про намір пред'явити позов про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, то вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлової будівлі є співмірними із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства не заслуговують на увагу.

Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг (п.7 ст.4 КАС України).

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивача на нежитлову будівлю, загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач мала намір звертатися до суду з метою захисту права власності на нерухоме майно, відповідно спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Крім того, ОСОБА_6 зазначила у заяві про забезпечення позову процесуальний статус ТОВ «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» як відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги у спірних правовідносинах є вимогами немайнового характеру, а тому вимоги щодо зазначення ціни позову не є обов'язковими.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлової будівліперешкоджає господарській діяльності апелянта, не впливають на висновки суду, оскільки заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлової будівліне перешкоджає власнику доступу до цих приміщень, користуванню майном.

Тому, зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, колегія суддів приходить до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому можливого рішення суду про задоволення позову, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС» залишити без задоволення.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк