Справа № 531/783/18
Номер провадження 2/540/507/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач посилається на те, що 20.05.2016 р. вона в якості позики передала відповідачу 4000,00 грн., яка зобовязалася повернути грошові кошти за першою вимогою. Даний факт підтверджується розпискою. 30.03.2018 р. позивач зверталася до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів, натомість жодним чином відповідач не відреагувала та на даний час суму боргу не повернула, що змусило її звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача суму позики за договором позики від 20.05.2016 р. у розмірі 4000,00 грн та сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

У судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 направила заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та зазначила, що додаткових клопотань немає (а.с.46), відповідач двічі належним чином була повідомлена про дату час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові конверти повернулися з відмітками «адресат тимчасово відсутня» (а.с.43,51), також викликалася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.50).

Виходячи з викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 20.05.2016 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 4000,00 грн, який оформлений у вигляді письмової розписки (а.с.7,27).

Згідно умов розписки позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 гривень та остання зобовязалась повернути кошти за першою вимогою та зазначено те, що претензій немає та не буде (а.с.7,27).

Як убачається з вимоги про повернення боргу від 30.03.2018 р. ОСОБА_1 позивач по справі направила вимогу ОСОБА_2 про повернення боргу у сумі 4000,00 грн. протягом 30 днів від дня предявлення даної вимоги (а.с.8).

Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Таким чином, з огляду на те, що позивачем надано розписку відповідача про отримання в борг коштів в розмірі 4000,00 грн, чим підтверджено укладення договору позики та отримання боржником від кредитора вказаної суми, а факт неповернення відповідачем позивачу коштів за правилами ст.545 ЦК стверджується наявністю у позивача оригіналу боргової розписки, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що включають судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700,00 грн. (а.с.10,30),

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.05.2016 р. в сумі 4000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1700,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт Машівка Полтавської області, зареєстроване місце проживання (згідно паспортних даних): с. Базилівщина, вул. Котовського,29 Машівського району Полтавської області, паспорт громадянина України серія КО №226940 від 19.10.2001 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Одесса Одеської області зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України серія КО №887466 виданий 02.02.2012 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя С. М. Косик