КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_3 про відмову від позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати і сумі 185 927 грн. 10 коп. та три відсотки річних у сумі 18 103 грн. 50 коп., а також відшкодувати сплачений судовий збір у сумі 2 040 грн. 31 коп.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що відповідачем понад три роки не виконується зобов'язання з повернення йому грошових коштів, згідно умов укладеного між сторонами додаткового договору № 1-БВ-2143/13 від 16.04.2014 про розірвання Договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ-2143/13 від 30.10.2013, за яким відповідач зобов'язався повернути йому кошти протягом десяти календарних днів з моменту підписання даного додаткового договору. У зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання, у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати інфляційні втрати за період прострочення та три відсотки річних (а.с.3-5).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 позов задоволено - стягнуто з ТОВ «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 185 927 грн. 10 коп. та три відсотки річних у розмірі 18 103 грн. 50 коп., а також судовий збір у сумі 2 040 грн. 31 коп. (а.с.66-69).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 12 496,56 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1 174,00 грн. за період з 27.08.2014 по 06.11.2014.

Вказує, що суд неправомірно відхилив доводи відповідача про не можливість виконання умов договору з повернення коштів у зв'язку із закриттям позивачем рахунку на який повинні були бути повернуті кошти. При цьому реквізити рахунку були зазначені сторонами у додатковому договорі і при їх зміні, сторони мали б внести зміни до нього і лише тоді вони б мали обов'язкову силу. Також зазначає, що позивач свідомо закрив рахунок, що перешкодило виконанню зобов'язання з повернення коштів. Крім цього, судом невірно обраховано період нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних з урахуванням умов договору, дати закриття позивачем рахунку та строків позовної давності (а.с.82-88).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.09.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.103).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.09.2018 справу призначено до розгляду (а.с.107).

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 № 297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А. (а.с.109).

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа ухвалою Київського апеляційного суду від 09.10.2018 прийнята до провадження новоутвореного суду та призначена до розгляду (а.с. 110-111).

18.12.2018 позивач ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про відмову від позову, в якій просив визнати нечинним рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018, закрити провадження у справі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість прийняття відмови ОСОБА_3 від позову, оскільки таке право позивача передбачене ч. 1 ст. 206 ЦПК України.

У відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів учасників справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу - частина 1 статті 373 ЦПК України.

Згідно з вимогами статей 49, 206 ЦПК позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Заява ОСОБА_3 про відмову від позову не суперечить вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позовних вимог позивачу відомі про що зазначено останнім у поданій заяві.

З огляду на прийняття відмови від позову, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2018 слід визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Що стосується вирішення питання розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

У відповідності до вимог частин 1-3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У заяві про відмову від позову позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 142 ЦПК України, просить повернути йому сплачений судовий збір, проте повернення судового збору за змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України можливе лише у разі відмови позивача від позову у суді першої інстанції.

Питання повернення судового збору на стадії апеляційного розгляду урегульовано ч. 2 ст. 142 ЦПК України, за якою, у разі відмови від позову на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку, судовий збір (50%) повертається скаржнику (особі, яка подала апеляційну скаргу).

Також ч. 3 ст. 142 ЦПК України передбачає стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у випадку якщо позивач не підтримує своїх вимог (відмовляється від позову) унаслідок задоволення їх відповідачем. Проте позивачем не наведено у заяві та не надано суду доказів задоволення відповідачем вимог позову, що не дає можливості застосування ч. 3 ст. 142 ЦПК України при вирішенні питання розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене та керуючись, ст. ст. 142 ч. 2, 206, 260, 261, 268, 373, 374, 383 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Визнати нечинним рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у цивільній справі № 757/53154/17-ц за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Провадження у цивільній справі № 757/53154/17-ц за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних - закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Старонаводницька, 13-А, секція Е, офіс 42, ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги у розмірі 1 530 (одна тисяча п'ятсот тридцять) грн. 75 коп. (квитанція № ПН795 від 01.06.2018 на суму 3 061,50 грн., платник ТОВ ФОРДОН ЕСЕТ МЕНЕДЖМЕНТ).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст ухвали складений 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва