КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4458/17
Провадження № 2/488/765/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовної заявою в Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Вітовського району Миколаївської області, уточнивши яку просив:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, станом на 22 квітня 2011 року, тобто станом на день смерті спадкодавця, разом із спадкодавцем ОСОБА_4, яка є його матірю, за адресою: АДРЕСА_1;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

Квартиру № 14, яка розташована АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року;

Житловий будинок № 122, який розташований по вул. Миру, в с. Котляреве Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,13 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, за кадастровим номером :05:016:0007, розташованої за цією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року;

Земельну ділянку площею 2,39 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за кадастровим номером :01:000:0123, розташованої в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року.

В обґрунтування заявлених вимог пояснив те, що 22 квітня 2011 року померла його матір - ОСОБА_4, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично проживала разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, крім позивача, немає.

Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з нерухомого майна.

У березні 2017 року позивач звернувся до Другої Первомайської держнотконтори Миколаївської області для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно позивач не зміг, оскільки отримав відмову нотаріуса у зв'язку із наступним: «...Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріально контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно даних Другої Первомайської держнотконтори Миколаївської області заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року, від спадкоємця не надходила та відомості про те, що спадкоємець спільно проживав з матірю на час відкриття спадщини відсутні.»

У звязку із вказаним, нотаріусом було запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду з питанням подовження строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, юмерлої 22 квітня 2011 року.

На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності та за відсутності його представника, уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову.

Відповідач надав через канцелярію суду заяву про слухання справи без його участі, просив винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2011 року померла матір позивача - ОСОБА_4, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично проживала разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, крім позивача, немає.

Судом достовірно встановлено, що позивач постійно проживав спільно зі своєю матірю ОСОБА_4 в квартирі, яка належала матері на праві власності (АДРЕСА_1), однак ОСОБА_4 не була в ній зареєстрована. Доказом того, що позивач фактично проживав з матірю на день її смерті - є факт її поховання в Корабельному районі м. Миколаєва, тобто за місцем її фактичного проживання та місцем проживання її сина.

Зазначене підтвердилося в судовому засіданні копією довідки КП «Дирекція Єдиного замовника «Корабел» № 5090 від 07.08.2012 року та копією акту від 02.11.2016 року.

У березні 2017 року позивач звернувся до Другої Первомайської держнотконтори Миколаївської області для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно позивач не зміг, оскільки отримав відмову нотаріуса у зв'язку із наступним: «...Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріально контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно даних Другої Первомайської держнотконтори Миколаївської області заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року, від спадкоємця не надходила та відомості про те, що спадкоємець спільно проживав з матірю на час відкриття спадщини відсутні.»

У звязку із вказаним, нотаріусом було запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду з питанням подовження строку прийняття спадщини після смерті гр. ОСОБА_4, юмерлої 22 квітня 2011 року.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. З ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Постанова Пленуму ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Щодо пропуску позивачем строку звернення для отримання спадщини, то судом досліджено, що після смерті матері позивачу запропонували роботу за кордоном, у звязку із чим ОСОБА_2 було прийнято рішення про виїзд за кордон на заробітки. Згодом, після приїзду позивача до України його було призвано на військову службу. Надалі з 23.08.2014 року по 18.09.2014 рік позивач перебував у службовому відрядженні в районі виконання бойових завдань, де отримав травму хребта і голови, у звязку із чим ОСОБА_2 тривалий час проходив лікування та реабілітацію і йому було встановлено III групу інвалідності. Крім того, в 2016 році у позивача проявилися нові наслідки отриманої травми, а саме: втрата памяті, які тривають до цього часу, в звязку з чим від вже тривалий час перебуває на лікуванні за кордоном.

Також ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1217 ЦПК України.

Статтею 30 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що уточнений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, з урахуванням уточнень задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: 54050, м. Миколаїв, вул. Балтійська, 100) станом на 22 квітня 2011 року, тобто на день смерті спадкодавця, разом із спадкодавцем ОСОБА_4, яка є його матірю, за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса

реєстрації: 54050, м. Миколаїв, вул. Балтійська, 100) право власності на:

Квартиру № 14, яка розташована по пр. Жовтневий, 324, в м. Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року;

Житловий будинок № 122 який розташований по вул. Миру в с. Котляреве Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,13 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, за кадастровим номером :05:016:0007, розташованої за цією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року;

Земельну ділянку площею 2,39 га., цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за кадастровим номером :01:000:0123, розташованої в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 22 квітня 2011 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: 54050, м. Миколаїв, вул. Балтійська, 100);

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Вітовського району Миколаївської області ( 57260, Миколаївська область, Вітовський район, с. Котляреве, вул. Комарова, 14).

Суддя Я. А. Чернявська