Ухвала

Іменем України

31 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 470/24/18

провадження № 61-42870ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2018 року у складі судді Лусти С. А. та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року у складі колегії суддів: Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М., у справі за позовом ОСОБА_4 до Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права на земельну частку (пай).

Позовна заява мотивована тим, що з 1996 року ОСОБА_4 був прийнятий у члени колективного сільськогосподарського товариства «Буревісник» (далі - КСП «Буревісник») різноробочим. Згідно з Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 у КСП «Буревісник» відбулося розпаювання земель. 02 березня 2000 року загальними зборами ТОВ «Буревісник», правонаступника КСП «Буревісник», йому було виділено земельний пай площею 5,8 умовних кадастрових гектарів. Від свого права на земельну частку (пай) він не відмовлявся та заяви про вихід з КСП «Буревісник» не писав. Протоколами загальних зборів колгоспників колгоспу «Буревесник» від 24 грудня 1998 року № 3 та від 07 лютого 2002 року № 4 затверджувалися списки на майнові паї, однак такий список відсутній, але це не позбавляє його права на земельну частку (пай). У вересні 2017 року він звернувся до голови районної державної адміністрації із заявою про виділ земельної частки (паю), на що йому було рекомендовано звернутися до суду. Вважав, що невнесення до списку, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай), яка має бути надана із земель запасу створеного місцевою радою.

ОСОБА_4 просив визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 5,8 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області суду від 28 березня 2018 року за заявою ОСОБА_4 первісних відповідачів Березнегуватську районну державну адміністрацію Миколаївської області та відділ Держгеокадастру Березнегуватського району Миколаївської області було замінено належним відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що згідно статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Згідно записів трудової книжки колгоспника на ім'я ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивача було прийнято до КСП «Буревесник» 01 липня 1997 року різноробочим. ОСОБА_4 на час отримання КСП «Буревісник» державного акту на право колективної власності на землю від 02 листопада 1995 року не працював у колективному сільськогосподарському підприємстві, його членом не був і не міг бути в силу вимог Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Крім того, суди вважали, що вказівка його прізвища у протоколі № 2 загальних зборів ТОВ «Буревісник» від 02 березня 2000 року не свідчить про набуття ним права на земельну частку (пай) відповідно до положень Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», оскільки це рішення прийнято після отримання державного акту на право колективної власності КСП «Буревісник», а також прийнято юридичною особою, яка не є колективним сільськогосподарським підприємством і не мала права на розпорядження землями, виділеними у колективну власність членам такого підприємства. Згідно із записом КСП «Буревісник» у трудовій книжці колгоспника на ім'я ОСОБА_4 від 18 травня 1999 року членство у господарстві припинено у зв'язку із реорганізацією КСП у товариство з обмеженою відповідальністю. Доказів того, що до припинення членства ОСОБА_4 у КСП «Буревісник» цим підприємством вирішувалося питання надання позивачеві земельної частки (паю) за рахунок резервного фонду, матеріали справи не містять. Оскільки на момент передачі земель у колективну власність КСП ОСОБА_4 членом підприємства не був, то у позивача відсутні будь-які права на земельну частку (пай).

17 серпня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не в повній мірі врахували фактичні обставини та докази, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Вважає, що на час розпаювання земель КСП «Буревісник» він помилково не був внесений до списку громадян, що мають право на отримання земельної частки (паю), а тому вказана обставина не може позбавити його права на земельну частку (пай), що має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» свідчить, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акту на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Встановивши, що станом на 02 листопада 1995 року (дату отримання КСП «Буревісник» Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1) ОСОБА_4 членом КСП «Буревісник» не був, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права (пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям») є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права на земельну частку (пай)

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель