Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1311/17 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Талько О.Б.

суддів: Григорусь Н.Й., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 280/1311/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Коростишівська міська рада Житомирської області, Орган реєстрації Коростишівської міської ради Житомирської області, про виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Щербаченко І.В., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що рішенням Коростишівської міської ради Житомирської області від 18 вересня 1996 року на її імя виданий ордер, на підставі якого вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, вселились у квартиру АДРЕСА_1 ( колишня назва вул. Р. Люксембург) в м. Коростишеві Житомирської області.

31 січня 1997 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, проте останній продовжує проживати за вказаною адресою.

ОСОБА_1 також зазначає, що протягом тривалого часу відповідач зловживає алкогольними напоями, щоденно вчиняє бійки та скандали, створюючи для неї та дітей нестерпні умови проживання. На даний час діти змушені проживати за іншою адресою й не відвідують цю квартиру.

ЇЇ неодноразові звернення до правоохоронних органів та притягнення відповідача до відповідальності за вчинення насильства у сімї були безрезультатними.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просила виселити відповідача із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити її позов.

Зазначає, що суд залишив поза увагою докази, які доводять факт неможливості спільного проживання у вказаній квартирі з відповідачем, який 2 грудня 2005 року, 27 лютого 2005 року, 28 серпня 2006 року, 23 листопада 2006 року,14 серпня 2007 року,20 травня 2008 року,22 лютого 2009 року, 15 листопада 2016 року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сімї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

На думку відповідача, апеляційна скарга є необгрунтованою, оскільки належних та допустимих доказів того, що внаслідок його протиправної поведінки позивачка позбавлена можливості проживати з ним у вказаній квартирі, суду не надано. Притягнення його до адміністративної відповідальності відбувалось за ініціативою ОСОБА_1, яка безпідставно зверталась до правоохоронних органів.

На його думку, звернувшись до суду з даним позовом, колишня дружина намагається позбавити його можливості приватизувати спірну квартиру.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 зазначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 18 вересня 1996 року ОСОБА_1 виданий ордер на вселення її сімї у складі чотирьох осіб у квартиру АДРЕСА_2 (колишня назва вул.Р.Люксембург) в м. Коростишеві.

31 січня 1997 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем розірвано.

Матеріали справи також свідчать, що після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати у вказаній квартирі.

Зміст листа ГУНП в Житомирській області свідчить про те, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сімї, а саме: 2 грудня 2005 року, 27 лютого 2005 року, 28 серпня 2006 року, 23 листопада 2006 року,14 серпня 2007 року,20 травня 2008 року,22 лютого 2009 року.

З огляду на ту обставину, що на час звернення до суду з даним позовом закінчились строки, після яких відповідач вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню, суд не бере до уваги зазначену інформацію.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що за наслідками звернення ОСОБА_1 до Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області 6 жовтня 2016 року з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 щодо неї та дочки ОСОБА_4, співробітниками поліції проведено профілактичну бесіду з відповідачем щодо недопущення подібних випадків у майбутньому. Вказана обставина підтверджується листом ВП ГУПН в Житомирській області від 25 жовтня 2016 року.

Окрім того, постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2016 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності з вчиненням ним 5 вересня 2016 року та 6 вересня 2016 року насильства у сімї.

Вказані обставини свідчать про те, що своїми систематичними діями відповідач робить неможливим проживання з ним у вказаній квартирі.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3, підлягають до задоволення.

Оскільки до участі у справі в якості відповідача не притягнуто орган реєстрації Коростишівської міської ради, у задоволенні позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року скасувати, постановивши нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_4, без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1620 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: