Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 758/4766/15-ц

провадження № 61-17036 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Консалт»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А. від 18 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Консалт» (далі - ТОВ «Спектрум Консалт»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 16 лютого 2012 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс Капітал» (далі -

ТОВ «Фенікс Капітал») був укладений кредитний договір із відповідними змінами до нього, відповідно до якого товариству відкрито відкличну відновлювальну кредитну лінію, в межах якої надано кредитні кошти у сумі 3 500 000 доларів США під 15% річних. Вказував, що 13 лютого 2013 року відповідно до договору про переведення боргу, новим боржником за кредитним договором стало ТОВ «Спектрум Консалт». У подальшому, на підставі внесення змін до кредитного договору, розмір кредитної лінії було збільшено до 4 100 000 доларів США, на строк з 16 лютого 2012 року по

11 лютого 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань

ТОВ «Фенікс Капітал» за вказаним кредитним договором, 16 та 24 лютого

2012 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно були укладені два окремих договори поруки, до яких, у зв'язку із переведенням боргу на ТОВ «Спектрум Консалт» та збільшенням ліміту кредитної лінії, вносилися відповідні зміни.

У зв'язку із неналежним виконанням ТОВ «Спектрум Консалт» умов кредитного договору, у нього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 4 619 895,86 доларів США, що еквівалентно 118 177 171,71 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів, як з поручителів боржника, з кожного окремо.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 21 жовтня 2013 року до кредитного договору були внесені зміни, відповідно до яких без його згоди, як поручителя,

ТОВ «Спектрум Консалт», було збільшено розмір відновлювальної кредитної лінії до 4 100 000 доларів США, а договором про внесення змін до кредитного договору від 12 лютого 2014 року було відстрочено термін повернення кредиту до 11 лютого 2015 року, які не були доведені до відома та погоджені із ним, що призвело до збільшення його відповідальності, у зв'язку з чим просив визнати його поруку за вказаним кредитним договором припиненою з 21 жовтня 2013 року на підставі частини першої статті 559 ЦК України

Крім того, у вересні 2015 року ОСОБА_5 також звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 12 лютого 2014 року до договору кредиту були внесені зміни, відповідно до яких без її згоди, як поручителя, ТОВ «Спектрум Консалт» було відстрочено термін повернення кредиту до 11 лютого 2015 року, які не були доведені до відома та погоджені із нею, що призвело до збільшення її відповідальності, у зв'язку із чим просила визнати її поруку за вказаним кредитним договором припиненою з 12 лютого 2014 року на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва у складі судді

ОСОБА_6 від 13 грудня 2016 року у задоволенні позову

ПАТ «Європейський газовий банк» відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано поруку за договором поруки, укладеним 16 лютого 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_4 із змінами, внесеними договором від 13 лютого 2013 року, такою, що припинена

з 21 жовтня 2013 року.

Визнано поруку за договором поруки, укладеним 24 лютого 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_5 із змінами, внесеними договорами від 13 лютого та 21 жовтня 2013 року, такою, що припинена

з 12 лютого 2014 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порука відповідачів за кредитним договором є такою, що припинилася на підставі частини першої статті 559 ЦК України, оскільки банк без згоди поручителів змінив кредитний ліміт у сторону збільшення та строк повернення кредитних коштів без згоди поручителів, внаслідок чого збільшилася відповідальність поручителів за основним зобов'язанням, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Європейський газовий банк» задоволено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ «Європейський газовий банк». Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 619 895,86 доларів США, що еквівалентно 118 177 171,71 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 619 895,86 доларів США, що еквівалентно 118 177 171,71 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у договорах поруки сторони погодили недопустимість припинення поруки без припинення забезпечення основного зобов'язання. Крім того, договори поруки містять умови щодо можливості укладення додаткових договорів до основного договору без згоди поручителів, а тому висновки суду першої інстанції про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України є помилковими. Крім того, вказував, що на час укладення кредитного договору поручителі знаходились у шлюбних відносинах та надавали згоду один одному на укладення вищевказаних договорів поруки, ОСОБА_5 не заперечувала про те, що з нею було узгоджено збільшення відновлювальної кредитної лінії, а ОСОБА_4 був бенефіціарним власником ТОВ «Фенікс Капітал», яке в свій час отримало від банку кредитні кошти. Дійшовши висновку про відсутність правових підстав для припинення поруки, суд стягнув з відповідачів заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі, яка виникла у зв'язку із невиконанням ТОВ «Спектрум Консалт» зобов'язань щодо повернення кредитних коштів із сплатою процентів за користування ними.

У касаційних скаргах, поданих у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційні скарги мотивовані тим, що умова договорів поруки про те, що поручителі зобов'язуються відповідати перед кредитором як за кредитним договором так і за додатковими договорами до нього, які укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, не свідчить про те, що поручителі відмовилися від погодження з ними змін до основного зобов'язання, внаслідок яких збільшується обсяг їх відповідальності, та що така зміна чи доповнення до договору кредиту повинні були здійснюватися без повідомлення поручителів. Вказували, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що незважаючи на збільшення обсягу відповідальності поручителів порука не може бути припинена у зв'язку із тим, що відповідачами не оскаржувався пункт 4. 3. договорів, відповідно до якого сторони погодили недопустимість припинення поруки без припинення забезпечення основного зобов'язання є помилковим, оскільки ця умова лише деталізує положення першої частини речення частини першої статті 559 ЦК України і не змінює та не може обмежувати можливість правозастосування імперативної норми другої частини речення частини першої статті 559 ЦК України та інших структурних елементів зазначеної статті, які імперативно визначають законодавчі підстави для припинення поруки. Крім того, зазначали, що посилання суду апеляційної інстанції на перебування відповідачів у шлюбних відносинах ніякого правового сенсу для припинення поруки з підстав, визначених

статтею 559 ЦК України, не має, а висновки суду про те, що ОСОБА_4 є бенефіціарним власником ТОВ «Фенікс Капітал» зроблені на неповному з'ясуванні обставин справи, оскільки новим боржником є

ТОВ «Спектрум Консалт», з яким банк укладав додаткові договори про внесення змін до кредитного договору, внаслідок чого збільшилася відповідальність поручителів.

У липні 2017 року від ПАТ «Європейський газовий банк» надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких банк посилається на необґрунтованість доводів касаційної скарги та законність ухваленого у справі рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги підлягають задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 16 лютого 2012 року між

ПАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Фенікс Капітал» був укладений кредитний договір із відповідними змінами до нього щодо перенесення терміну погашення процентів за кредитом, відповідно до якого товариству відкрито відкличну відновлювальну кредитну лінію, в межах якої надано кредитні кошти у сумі 3 500 000 доларів США під 15% річних на строк

до 14 лютого 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Фенікс Капітал» за вказаним кредитним договором, 16 та 24 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно були укладені два окремих договори поруки.

13 лютого 2013 року між ПАТ «Європейський газовий банк»,

ТОВ «Фенікс Капітал» та ТОВ «Спектрум Консалт» був укладений договір про переведення боргу, відповідно до якого новим боржником за вказаним кредитним договором стало ТОВ «Спектрум Консалт», строк виконання кредитного зобов'язання продовжено до 12 лютого 2014 року, про що цього ж дня було внесено зміни до кредитного договору від 16 лютого 2012 року.

13 лютого 2013 року ПАТ «Європейський газовий банк» та відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 уклали договори про внесення змін до договорів поруки, відповідно до яких останні поручилися відповідати перед кредитором солідарно з ТОВ «Спектрум Консалт» за своєчасне погашення суми кредиту у розмірі 3 500 000 доларів США за кредитним договором від 16 лютого 2012 року, а також усіх додаткових договорів до нього, які укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору.

21 жовтня 2013 року ПАТ «Європейський газовий банк» та

ТОВ «Спектрум Консалт» уклали договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились змінити ліміт кредитування до 4 100 000 доларів США.

У зв'язку із змінами, внесеними 21 жовтня 2013 року до кредитного договору, цього ж дня ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_5 уклали договір про внесення змін до договору поруки.

Проте із ОСОБА_4 жодних договорів про внесення змін до договору поруки про збільшення кредитного ліміту не укладалось.

Крім того, 12 лютого 2014 року сторони кредитного договору внесли зміни до нього щодо терміну повернення кредиту - 11 лютого 2015 року.

Судами установлено, що вказані зміни щодо збільшення терміну кредитування із поручителями узгоджено не було.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що додатковими угодами, укладеними між кредитором і боржником 21 жовтня 2013 року та 12 лютого 2014 року, було внесено зміни до кредитного договору, зокрема збільшено кредитний ліміт з 3 500 000 доларів США до 4 100 000 доларів США, а також змінено термін повернення кредитних коштів з 12 лютого 2014 року на

11 лютого 2015 року.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитного ліміту та строку повернення кредитних коштів навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителів або відповідної умови в договорах поруки не дає підстав покладення на останніх відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

За таких обставин, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковими угодами до кредитного договору щодо збільшення кредитного ліміту та строку повернення кредитних коштів без згоди поручителів на такі зміни призводять до збільшення обсягу відповідальності останніх.

При цьому положення договорів поруки не містять інформації про можливість збільшення кредитного ліміту та строку повернення кредитних коштів без повідомлення поручителів.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що зміни до кредитного договору стосовно збільшення кредитного ліміту з

3 500 000 доларів США до 4 100 000 доларів США із ОСОБА_4 погоджено не було, і зміни щодо збільшення строку повернення кредитних коштів з 12 лютого 2014 року по 11 лютого 2015 року, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за кредитним договором, були внесені без згоди останніх, дійшов обґрунтованого висновку про припинення їх поруки за належне виконання ТОВ «Спектрум Консалт» зобов'язань за кредитним договором перед ПАТ «Європейський газовий банк», у зв'язку із чим правильно відмовив у задоволенні первісного позову та задовольнив зустрічні позовні вимоги.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, зокрема, викладеним у постановах: від 21 жовтня 2015 року (провадження

№ 6-1161цс15); від 20 квітня 2016 року (провадження № 6-2662цс15).

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив помилку в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Так, колегія суддів не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що банк мав право змінюватикредитний ліміт та строк повернення кредитних коштів без погодження із поручителями, оскільки зазначення в договорах поруки про те, що поручителі відповідають за кредитним договором та за додатковими договорами до нього, які укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, не звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителями, оскільки договорами не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні.

Крім того, колегія суддів не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що пунктом 4. 3. договорів поруки сторони погодили недопустимість припинення поруки без припинення забезпеченого основного зобов'язання, оскільки ця умова лише деталізує положення першої половини частини першої статті 559 ЦК України (порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання) і не змінює та не може обмежувати можливість правозастосування імперативної норми другої половини речення частини першої статті 559 ЦК України, яка передбачає припинення поруки у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Посилання суду апеляційної інстанції на перебування поручителів у шлюбних відносинах, жодним чином не впливає на правильність висновку суду першої інстанції про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України та не звільняє кредитора від обов'язку узгодження змін до основного зобов'язання із поручителями.

Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_4 є бенефіціарним власником ТОВ «Фенікс Капітал», не могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки новим боржником за вказаним кредитним договором є ТОВ «Спектрум Консалт» і саме з ним банк укладав додаткові договори про внесення змін до кредитного договору, внаслідок яких збільшилася відповідальність поручителів. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 є власником

ТОВ «Спектрум Консалт».

При цьому, суд апеляційної інстанції у мотивувальній частині судового рішення не обґрунтував причин, чому саме зазначені факти унеможливлюють припинення поруки на підставі частини першої

статті 559 ЦК України, не послався на закон чи інший нормативно-правовий акт, який би регламентував, що встановлені апеляційним судом факти впливають на умови та підставі припинення поруки, передбачені вказаним положенням цивільного законодавства.

Згідно з статтею 413 ЦК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв'язку з тим, що судом касаційної інстанції задоволено касаційні скарги

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, скасовано ухвалене в справі судове рішення апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, то судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 18 травня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Подільського районного суду м. Києва

від 13 грудня 2016 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 4 384,80 грн на кожного.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта