Справа № 214/3424/16-ц
2/214/264/18
У Х В А Л А

про призначення судової

посмертної психолого-психіатричної експертизи

16 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження клопотання представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 про призначення судової посмертної психолого-психіатричної експертизи по цивільній справі №214/3424/16-ц

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

від відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

ПозивачОСОБА_1, діючи свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом 15.06.2016 року, в подальшому уточнивши вимоги, просить суд визначити додатковий строк тривалістю в 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7, померлої 16.12.2014 року; визнати недійсним заповіт, складений за життя ОСОБА_7 24.05.2011 року та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за спадковим реєстром № 511888084 на бланку серії ВРЛ 012661, номер нотаріальної дії 1837.

В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 16.12.2014 року померла ОСОБА_7, яка є його бабою по лінії батька ОСОБА_8, померлого 04 жовтня 2005 року. Після смерті 16.12.2014 року ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй за життя майно. Так, 19.05.2016 року йому стало відомо, що за життя спадкодавець склала заповіт на імя його тітки ОСОБА_4, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - АР Крим), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстрований в спадковому реєстрі за №51188084, бланк ВРЛ 012661, номер в реєстрі 1837. Раніше йому не було відомо про існування цього заповіту, а спадкодавець ОСОБА_7 до своєї смерті йому про це не повідомляла, кажучи, що все належне їй майно перейде йому у спадок як єдиному спадкоємцю. За життя ОСОБА_7 він доглядав за останньою, допомагав їй по господарству, купував ліки, а під час перебуванні її у лікарні приносив продукти харчування, ліки та інші необхідні речі. ОСОБА_7 за життя пропонувала йому відвезти її до нотаріуса для складання заповіту на нього, однак він заперечував, оскільки й так вважав себе єдиним спадкоємцем. Зміст оспорюваного заповіту йому не відомий, а відповідач відмовляється повідомити його, враховуючи що всі відповідні документи знаходяться у останньої. На момент складання заповіту ОСОБА_7 виповнилось 69 років, вона мала віковий склероз, періодично не сприймала дійсність подій, що відбувались навкруги, у звязку з чим неодноразово проходила лікування в медичних закладах. Вважає, що відповідач ОСОБА_4, зважаючи на стан здоровя ОСОБА_7, шляхом введення в оману спонукала останню скласти оспорюваний заповіт. Крім того, він також пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини, в обґрунтування поважності причин надання додаткового строку зазначивши наступне. 09 серпня 2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_9, який зареєстрований ВРАЦС м. Джанкой Автономної Республіки Крим (далі АР Крим). Останній час він мешкає в АР Крим, а у звязку з анексією Кримського півострова Російською Федерацією виникли відповідні труднощі з переїздом з півострова на материк, а отже вважає причину пропуску строку прийняття спадщини поважною.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, їх складність, суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 предявлені уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Крім того, представник позивача ОСОБА_3 вважав, що анексія АР Крим є загальновідомим фактом, який не підлягає доказуванню, та є поважною підставою, яка не давала можливості його довірителю вчасно подати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті 16.12.2014 року ОСОБА_7 Вважає, що ними надано достатньо доказів, що підтверджують стан здоровя спадкодавця на момент складання заповіту. Отже, існують сумніви щодо перебування у свідомості ОСОБА_7 на час складання заповіту, а також усвідомлення своїх дій та можливості керування ними, чим міг скористатися відповідач, шахрайським способом спонукати останню на складання заповіту на її імя.

Не визнаючи предявлені вимоги, представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що у позивача відсутні підстави для поновлення строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, померлої 16.12.2014 року, оскільки анексія АР Крим не є поважною причиною його пропуску, враховуючи, що відповідач, яка мешкає в АР Крим, могла виїхати з півострова та подати вчасно заяву про прийняття спадщини на материку, у тому числі шляхом направлення поштовою кореспонденцією.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що у квітня 2014 року перебуваючи у лікарні у ОСОБА_7, остання не згадувала про тітку з м. Сімферополь АР Крим. Він не проживає постійно на даний час в Україні. Перед смертю в 2014 році він навідував ОСОБА_7, вони спілкувались один раз у три місяці по мобільному телефону, в дитинстві він проводив з бабою всі вихідні та канікули. Вона неодноразово повідомляла йому, що йому у спадок від неї залишиться квартира, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, б-р. Вечірній 11/37. У 2015 році він приїжджав до своєї баби ОСОБА_7, однак вдома її не застав. Пізніше він дізнався від онуки останньої, що проживає в Ростовській області Російської Федерації, про те, що ОСОБА_7 проживає у своєї сестри в м. Сімферополь АР Крим та з нею все гаразд. 09 травня 2016 року він завітав до ОСОБА_7, однак дізнався, що остання померла у 2014 році. Він намагався дізнатися подробиці у відповідача, однак остання на звязок не виходила. Станом на 2014 рік ОСОБА_7 перенесла інсульт, однак знаходилась у свідомості, розуміла, що відбувається навкруги, його впізнавала, незважаючи на значну втрату зору у звязку з підвищенням цукру у крові. На його ОСОБА_10 народження 18.04.2014 року ОСОБА_7 скаржилась на погане самопочуття та пропонувала йому скласти на нього заповіт, однак, чому вона цього не зробила, йому не відомо. Про обставини смерті ОСОБА_7 йому нічого не відомо. Після анексії АР Крим, у нього перервався зв'язок з ОСОБА_7 Він спілкувався на той час з відповідачем, яка запевнила його про добрий стан здоровя ОСОБА_7

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_7 є її сусідкою, вона підтримувала добросусідські близькі відносини з останньою. 16.12.2014 року ОСОБА_7 померла. Її рідня проживає в АР Крим, а в м. Кривому Розі вона мала онукаОСОБА_1, який нічого їй не приносив, лише приходив з метою вмовлянь переписати її квартиру на нього. Приїжджав ОСОБА_1 рідко, вона його побоювалась останнім часом, не відчиняла йому двері. Племінниця ОСОБА_7 - ОСОБА_4, що мешкає в АР Крим, часто приїжджала до неї, допомагала, мала бажання забрати її на лікування до АР Крим. До самої смерті ОСОБА_7 була у свідомості, могла свідомо керувати своїми діями та все памятала. До літа 2014 року ОСОБА_7 самостійно пересувалась, купувала самостійно собі ліки та продукти харчування. Організацією її похорон займалися сусіди та її онука, що приїжджала з АР Крим. До цих подій ОСОБА_1 рідко навідувався до ОСОБА_7, яка дуже рідко хворіла. Їй відомо, що один раз остання перебувала в лікарні на стаціонарі. З часом ОСОБА_7 перестала виходити зі своєї квартири, а згодом соцпрацівники знайшли її мертвою в квартирі. Про складений ОСОБА_7 заповіт їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що вона знайома з ОСОБА_4 15 років, вона часто приїжджала до ОСОБА_7 у гості, привозила продукти харчування, допомагала фінансово. Їй відомо зі слів ОСОБА_7, що остання мала намір скласти заповіт на ОСОБА_4 з метою успадкування її квартири. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 їздили до сестри останньої в АР Крим. Їй відомо, що ОСОБА_4 домовлялась в АР Крим про проведення операції ОСОБА_7, однак через несприятливий стан здоровя її не змогли прооперувати. З позивачем ОСОБА_1 вона особисто не знайома, однак зі слів ОСОБА_7 їй відомо, що останній приходив лише з метою вимагання перепису на нього квартири. Крім того, ОСОБА_7 давала ОСОБА_1 гроші на ліки для себе, які він останнього разу залишив собі, не придбавши ліків для своєї баби. ОСОБА_7 розраховувала тільки на підтримку ОСОБА_4, яка збиралась перевести її до АР Крим, однак не встигла, оскільки захворів син останньої, а згодом померла і сама ОСОБА_7 Згодом почав зявлятися і сам ОСОБА_1, вимагаючи віддати йому ключі від квартири, оскільки він єдиний спадкоємець, а отже квартира належить йому. Влітку 2014 року ОСОБА_7 майже не рухалась, в магазин за продуктами ходили сусіди, періодично приїжджала ОСОБА_4, яка допомагала їй по господарству, купувала продукти харчування, давала гроші на лікування. ОСОБА_7 мала високий тиск та сахарний діабет. Весною 2014 рокуОСОБА_7 їздила на лікування до ОСОБА_4 в АР Крим. Перед цією поїздкою ОСОБА_7 повідомила їй, що має намір скласти заповіт на ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_7 є її баба, тобто є матірю її батька. Вона останнім часом рідко бачилась з ОСОБА_7, оскільки з чоловіком працювала на півночі, а коли повернулась, то остання вже перебувала в АР Крим. Після народження її дитини, вона з сімєю часто приїжджали до ОСОБА_7 у гості, залишались на ніч. Їй було відомо, що ОСОБА_7 хворіє на сахарний діабет, перенесла інсульт приблизно в 2000 році. ОСОБА_7 самостійно пересувалась, подорожувала до АР Крим, де проживала її племінниця ОСОБА_4 Влітку 2014 року вона бачилась з ОСОБА_7, пропонувала їй допомогу, однак вона відмовилась, оскільки їй допомагали соцпрацівники. ОСОБА_7 розповідала, що син її чоловіка від першого шлюбу ОСОБА_14 з"явився, коли її чоловіку відрізали ногу, і почав претендувати на квартиру. Останній раз ОСОБА_7 повідомляла їй, що бажає залишити свою квартиру у спадок ОСОБА_1, який є її братом. Про складений ОСОБА_7 заповіт їй нічого не відомо. Їй відомо, що ОСОБА_7 їздила до ОСОБА_4 в АР Крим, однак остання не часто приїздила в м. Кривий Ріг. Про поховання ОСОБА_7 ніхто не повідомляв ОСОБА_4 Вона не предявляла позовні вимоги, оскільки їй у спадок від матері дісталась трикімнатна квартира, а її брату ОСОБА_1 за життя ОСОБА_7 обіцяла залишити у спадок свою квартиру. Така домовленість між ними була досягнута 11 років назад. ОСОБА_7 після перенесення інсульту погано розмовляла по телефону, але була при свідомості та все розуміла. Нічого дивного в її поведінці вона не помічала. Коли ОСОБА_7 померла, її не було в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а тому вона не знала про ці обставини. Вона повернулась з півночі до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в серпні 2016 року. Вважає, що її баба ОСОБА_7 склала заповіт на імя ОСОБА_4, оскільки остання її доглядала разом з сестрою померлої.

Свідок ОСОБА_10у судовому засіданні показав, що він один раз був зі своєю дружиною та дитиною в гостях у ОСОБА_7, яка являється бабаю його дружини ОСОБА_13 Влітку або восени 2013 року, точного часу не памятає. Він з сімєю завітав у гості до ОСОБА_7, яка мешкала одна. Він з сімєю залишився у неї на ніч. Розмова між ними була про те, що частину її квартири відсудили в порядку спадкування після смерті її чоловіка, а вона бажала б залишити квартиру ОСОБА_1 При цьому, ОСОБА_7 останнім часом перебувала в лікарні, куди навідувати її їздила його дружина. Йому відомо, щоОСОБА_1 привозив до лікарні ОСОБА_7 продукти харчування та ліки. Зі слів своєї дружини та ОСОБА_1 знає, що останні підтримували стосунки з ОСОБА_7 ОСОБА_1 мешкав як в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, так і в АР Крим. Раз в дві неділі він приїжджав з АР Крим в м. Кривий Ріг до ОСОБА_7 Під час спілкування ОСОБА_7, остання була повністю адекватною, перебувала в спокійному психічному стані, відхилень від звичної її поведінки він не помічав, однак вона мала невеликі вади мовлення як наслідок перенесеного нею раніше інсульту. З часом його дружина повідомила, що ОСОБА_7 померла. Про заповітОСОБА_7 йому нічого невідомо.

До початку розгляду справи по суті представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду клопотання про призначення судової експертизи (а.с. 114-115), в якому просять суд з метою повного, обєктивного та всебічного розгляду даної справи, призначити судову посмертну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи (49005, м. Дніпро, площа Соборна, 14) На вирішення експертів просять суд поставити наступні питання:

1.Чи хворіла або могла хворіти заповідачка ОСОБА_7 на момент складання заповіту старечим слабоумством?

2.Якщо хворіла або могла хворіти старечим слабоумством, чи могла заповідачка ОСОБА_7 в силу цього розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Для проведення експертизи ухвалою суду від 07 листопада 2016 року витребувано з КЗ «Криворізька міська лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради: медичну картку стаціонарного хворого №3002/672 від 10.04.2014 року ОСОБА_7 на 48 арк.; медичну карту амбулаторного хворого №122-Д від 17.05.2013 року ОСОБА_7 на 16 арк., які долучені до матеріалів цивільної справи.

В судове засідання представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявились, однак останній подав до суду письмову заяву в якій підтримав заявлене клопотання про призначення судового експертизи та просив його розглянути без його участі.

Представник відповідачаОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, однак подала письмову заяву про можливість розгляду клопотання про призначення експертизи без її участі, з приводу його вирішення покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши вимоги клопотання про призначення судової посмертної психолого-психіатричної експертизи, враховуючи позицію учасників справи з приводу заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.76, ч.4 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та складають предмет доказування. Ці дані встановлюються такими засобами доказування, як, зокрема, висновками експертів.

Як визначено ст.102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Як слідує з п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997 року, призначення експертизи в цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього. У разі, коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як слідує зі змісту предмету експертного дослідження метою його проведення є визначення психічного стану особи, її здатність розуміти значення свої дій та керувати ними в період юридично значущого діяння, вчиненого в минулому, встановлення відсутності чи наявності психічного захворювання, що належить до проявів судинного (атеросклеротичного) ураження головного мозку, психічних розладів при соматичних захворюваннях (зокрема, пухлинних, що супроводжуються аутоінтоксикацією, серцево-судинних в стадії декомпенсації і т. ін.) у зазначений судом період.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що зясування зазначених вище обставин, що мають значення для справи, потребують спеціальних знань у галузі психології та психіатрії.

Враховуючи те, що клопотання про призначення експертизи подано представниками позивачаОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах процесуальних строків, керуючись визначеними ЦПК України принципами добросовісності, обєктивності, суд приходить до висновку про прийнятність клопотання, а з огляду на характер спірних правовідносин та доцільність проведення судової посмертної психолого-психіатричної експертизи з метоювизначення психічного стану особи, її здатність розуміти значення свої дій та керувати ними в період юридично значущого діяння вчиненого в минулому, необхідність його задоволення в цій частині.

При визначенні кола запитань, які слід поставити на вирішення перед експертами, суд керується положеннями ч.3 ст.143 ЦПК України, яка передбачає право осіб, які беруть участь у справі, подавати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст запитань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом.

Запропоновані представниками позивача запитання суд вважає обґрунтованими та доцільними, однак, на думку суду, питання є неповними, а отже вважає за необхідне їх деталізувати, виклавши в наступній редакції:

1. Чи страждала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з урахуванням її вікових особливостей, стану здоров'я, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, психічним захворюванням, в тому числі старечим слабоумством, або мала психічний розлад станом на 24 травня 2011 року?

2. Якщо ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 24 травня 2011 року мала психічне захворювання або психічний розлад, то чи могла вона розуміти значення своїх дій та керувати ними?

З урахуванням положень ч.3 ст.103 ЦПК України та ініціювання проведення експертизи стороною позивача з метою доведеності перед судом предявлених ним вимог, суд вважає за необхідне оплату за проведення судової посмертної психолого-психіатричної експертизи покласти на позивача.

З огляду на те, що визначена представниками позивача експертна установа Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи не є компетентною установою для проведення судових посмертних психолого-психіатричних експертиз за видами її діяльності, у звязку з чим суд вважає за необхідне проведення даної експертизи доручити Комунальному підприємству «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради (49115, м. Дніпро, вул. Бехтерєва, 1), а тому в задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Оскільки проведення по справі експертизи перешкоджає подальшому розгляду судом справи та потребує значного часу з огляду на характер її складності, суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час її проведення відповідно до п.5 ч.1 ст.202 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.76, 77, 102-104, 107, 108, 135, 252, п.п.13,14 ч.1 ст.353, п.п.9,15 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 про призначення судової посмертної психолого-психіатричної експертизи задовольнити частково.

Призначити у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судову посмертну психолого-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи страждала ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з урахуванням її вікових особливостей, стану здоров'я, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, психічним захворюванням, в тому числі старечим слабоумством, або мала психічний розлад станом на 24 травня 2011 року?

2) Якщо ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 24 травня 2011 року мала психічне захворювання або психічний розлад, то чи могла вона розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити Комунальному підприємству «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради (49115, м. Дніпро, вул. Бехтерєва, 1).

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Для проведення експертизи надати матеріали цивільної справи №214/3424/16-ц, оригінали медичних карток стаціонарного хворого №3002/672 від 10.04.2014 року ОСОБА_7, на 48 арк., та амбулаторного хворого №122-Д від 17.05.2013 року ОСОБА_7 на 16 арк., опечатані та скріплені печаткою суду.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 (засоби звязку: АДРЕСА_1).

Попередити позивача ОСОБА_1, що відповідно до ч.3 ст.135 ЦПК України у разі не оплати судової експертизи у встановлений судовим експертом строк, суд скасовує постановлену ухвалу про призначення судової експертизи.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її підписання, але може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалу складено та підписано 16.08.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.