Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 757/4905/15-ц

провадження № 61-931св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепа О. В., Андрієнко А. М. від 04 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про повернення коштів внаслідок розірвання договору-угоди між клієнтом та адвокатом.

Позовна заява мотивована тим, що в жовтні 2012 року між його дружиною ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги (ведення кримінальної справи ОСОБА_4). На виконання умов вказаного договору його дружина сплатила відповідачу 80 000 грн. У подальшому позивач від послуг відповідача відмовився, у зв'язку з чим остання погодилась повернути йому 60 000 грн. Проте, на виконання усної домовленості відповідачем було перераховано лише 8 900 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 51 100 грн заборгованості та 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких його прав, які підлягають захисту, оскільки договір про надання правової допомоги був укладений не з позивачем, а з третьою особою ОСОБА_6 Докази на підтвердження отримання відповідачем від ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 80 000 грн на виконання умов договору про надання правової допомоги ОСОБА_4 та усної домовленості з відповідачем про повернення грошових коштів за невиконану частину послуг матеріали справи не містять.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено,рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

21 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав до Верховного Судукасаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено позивача та його адвоката про час і місце проведення судового засідання у суді апеляційної інстанції, що позбавило його права на належний судових захист та надання додаткових пояснень щодо фактичних обставин справи.

Відзив на касаційну скаргу до суду не подано.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України 2004 року встановлено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною першою статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, якщо немає відомостей про вручення їй судової повістки.

Порядок вручення судових повісток врегульовано статтею 76 ЦПК України 2004 року, частиною шостою якої передбачено, що якщо особа, яка бере участь у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються їм під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду.

Із довідки державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» від 01 вересня 2017 року № 5/7622 вбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 відбуває покарання у державні установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» з 12 жовтня 2016 року по теперішній час.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_4 у порядку, передбаченому частиною шостою статті 76 ЦПК України 2004 року був повідомлений про час і розгляд його апеляційної скарги в апеляційному суді.

За таких обставин доводи заявника про неналежне його повідомлення про розгляд справи в апеляційному суді є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, неналежне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи в апеляційному судів є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо неналежного повідомлення його про час та місце проведення судового засідання у апеляційному суді, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов'язкового скасування ухвали апеляційного суду, оскільки справу розглянуто за відсутності позивача, який належним чином не повідомлений про час і місце судового засідання, і він обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило