Справа № 755/6864/18
"10" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарях: Томіленко В.В., Якименко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 13 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1731. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Крім того, позивач просить після розірвання шлюбу, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з нею.
Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1731 (а.с. 7).
Від шлюбу позивач і відповідач мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 20 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6).
Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнена, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини з відповідачем вже тривалий час мають негативний характер та збереження і примирення є неможливим.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд вважає, що збереження сім`ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню.
Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем за місцем її проживання, то вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91.
Згідно із вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
На даний час дитина проживає із матір`ю ОСОБА_1 в селі Дівички, Київської області, що підтверджується довідкою, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 27.04.2018 року №375 (а.с. 8).
Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та вважає за доцільне визначити місце проживання дитини: ОСОБА_3 із його матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 258-259, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 112, 157, 160-161 Сімейного кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1731 - розірвати.
Місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановити із матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.