Справа № 754/7405/17
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_4 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8, про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними.

17 грудня 2018 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про відвід судді ОСОБА_7, яка обґрунтована наступним.

04.12.2018р. ОСОБА_4 подала до Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву з вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації, де суддя ОСОБА_7 є відповідачем, що робить неможливим подальшу участь судді ОСОБА_7 у розгляді справи №754/7405/17, а тому просить прийняти дану заяву про відвід та прийняти з цього приводу рішення за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зазначив, що йому відомо про наявність поданої позовної заяви до Дніпровського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 заперечували проти задоволення заяви про відвід, оскільки вона подана з тих самих підстав, які розглядались судом.

Стаття 40 ЦПК України визначає порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Частинами 1-3 статті 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Отже, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України визначає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, згідно якої суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути зявлений відвід.

В своїй заяві про відвід судді ОСОБА_7 ОСОБА_4 зазначає, що 04.12.2018р. нею подано до Дніпоровського районного суду м. Києва позовну заяву, де відповідачем є ОСОБА_7

З наданих ОСОБА_4 документів вбачається, що 04.12.2018р. ОСОБА_4 подано позов про захист честі, гідності, ділової репутації до ОСОБА_1 та ОСОБА_7

З огляду на відсутність доказів, що підтверджують відкритя провадження Дніпровським районним судом м. Києва по справі про захист честі, гідності, ділової репутації, та враховуючи підстави, зазначені відповідачем ОСОБА_4 в заяві про відвід судді ОСОБА_7 від 17.12.2018р., суд приходить до висновку, що остання є необґрунтованою.

Разом з тим суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб'єктивними та об'єктивними критеріями.

Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.. 9 Конституції України, ст.. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом".

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів "встановлений законом" стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах "Булут проти Австрії" від 22.02.1996 року, "Бускаріні проти Сан-Марино"). Термін "закон", про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей і щодо відводу суддів. (рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії").

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8, про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними - перебуває в провадженні судді ОСОБА_7 з 08 червня 2017 року.

15.05.2018р. представником відповідачів ОСОБА_3 було подано заяву про відвід судді ОСОБА_7 в обґрунтуванні якої зазначено, що 14.05.2018 року під час спілкування представника відповідачів зі своїм довірителем йому стало відомо, що Дарницьким районним судом м. Києва в даній справі задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_2, а також заборонено ОСОБА_5 відчужувати вказане нерухоме майно на користь третіх осіб у будь-якій формі. Також під час спілкування з довірителем представнику ОСОБА_3 стало відомо, що позовна заява в даній справі невипадково була розподілена на суддю ОСОБА_7, яка в свою чергу посприяла безпідставному задоволенню заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення дій. Представнику ОСОБА_3 незрозуміло, яким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 має відношення до відносин між позивачем та ОСОБА_4 та чому суд заборонив ОСОБА_5 вчиняти дії, направлені на видачу заповіту на арештоване майно та обмежив її в праві розпорядження належним їй майном, вартість якого значно перевищує вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, порушивши принцип співмірності забезпечення позову. Як зазначає представник відповідача ОСОБА_3 у своїй заяві, йому взагалі невідомо, якими доказами позивач «переконав» суд та «довів», що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Представник відповідача ОСОБА_3 вважає, що вищезазначені дії судді ОСОБА_7 викликають сумніви в її неупередженості по відношенню до сторін в даній справі та правомірності прийняття нею рішень на даний час та в подальшому.

06.09.2018р. відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді ОСОБА_7 посилаючись на те, що 05 вересня 2018 року за місцем проживання ОСОБА_4 невідома особа повідомила їй, що позивач ОСОБА_1 повідомила їй про позасудові відносини її представників з суддею ОСОБА_7, яка за отриману нею грошову винагороду пообіцяла прийняти у даній справі рішення на користь позивача. ОСОБА_4 вважає, що вищевказана інформація не повинна бути залишена нею поза увагою та є підставою, що викликає сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 у даній справі та складом злочину.

27.11.2018р. відповідачем ОСОБА_4 подано заяву про відвід судді ОСОБА_7, яка обґрунтована тим, що 27.11.2018р. Голосіївським районним судом м. Києва за результатами вивчення матеріалів позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації було відкрито провадження у справі №752/23225/18, провадження №2/752/6614/18. Отже, ОСОБА_4 вважає, що подальше головування судді ОСОБА_7 у справі 754/7405/17 є неможливим, оскільки остання є співвідповідачем за позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, що призводить до подальшої упередженості судді ОСОБА_7

А також 17.12.2018р. подано заяву про відвід судді ОСОБА_7

Всі вищевказані заяви визнані судом необґрунтованими та відмовлено в їх задоволенні.

Оскільки цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8, про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними - перебуває в провадженні судді ОСОБА_7 з 08 червня 2017 року та факт подання 07 листопада 2018р. та 04 грудня 2018р. відповідачем ОСОБА_4 до Голосіївського районного суду м. Києва та Дніпровського районного суду м Києва позовів про захист честі, гідності, ділової репутації до ОСОБА_1 та ОСОБА_7, суддя розцінює подані позови як тиск при розгляді цивільної справи №754/7405/17, оскільки в жодному судовому засіданні при розгляді цивільної справи 754/7405/17 відповідач ОСОБА_4 не була присутня.

З огляду на викладеного, вважаю за доцільне заявити самовідвід по цивільній справі 754/7405/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_8, про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними

Крім того, враховуючи висловлену недовіру до судді з боку відповідача ОСОБА_4 та представника - ОСОБА_3, яку суд розцінює як тиск при розгляді даної справи, та практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення відповідачів по даній справі до судді, з метою об'єктивного та неупередженого розгляду даної цивільної справи, вважаю за доцільне заявити по даній справі самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36,37, 39, 40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід по цивільній справі №754/7405/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними.

Матеріали цивільної справи №754/7405/17 передати на розгляд іншому судді визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя