АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №761/3105/18

провадження № 22-ц/796/4618/2018

30 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.

суддів: Слюсар Т.А., Болотова Є.В.

при секретарі Дука В.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ВолковаОлександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення щодо нікчемності правочину, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія БогданаВолодимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року у складі судді Осаулова А.А.,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ( далі- ПАТ «Банк Михайлівський») зазначене у наказі № 42/1 від 01.06.2016 року, в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунки позивача на загальну суму 55 321,47 грн. та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», зазначене у наказі № 42/2 від 01.06.2016 р., в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки позивача на загальну суму 23 970,19 грн.

Також просив зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 79 291,66 грн., які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» № 980-009-000000831 від 11.06.2015 року та відшкодувати судові витати по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 19 травня 2016 року на його поточний рахунок, який відкрито в ПАТ «Банк Михайлівський», надійшли грошові кошти у розмірі 313,19 грн. та 23657 грн. від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а також 54 078 грн. та 1243,47 грн. від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».

На підставі рішення правління Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Зазначив, що він має право на відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду, проте у встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» терміни гарантована сума йому виплачена не була. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку було прийнято рішення про нікчемність правочину, яке оформлено наказом від 01 червня 2016 року №42/2 «Про затвердження висновків комісії та перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Вважає, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки прийнято без відповідного правового обґрунтування. Операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені уповноваженою особою на предмет нікчемності.

Крім того, визнання нікчемною транзакції з перерахування коштів не давало уповноваженій особі Фонду підстав для не включення інформації про позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Неповернення коштів у розмірі 79291,66 грн., які знаходяться на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський», порушують його права, гарантовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 р. позов задоволено.

Скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», зазначене у наказі № 42/1 від 01.06.2016 року, в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунок позивача на загальну суму 55 321,47 грн.

Скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», зазначене у наказі № 42/2 від 01.06.2016 року, в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунок позивача на загальну суму 23 970,19 грн.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_2, який має право на відшкодування коштів у сумі 79 291,66 грн., які знаходяться на поточному рахунку №НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-009-000000083І1 від 11.06.2015 року.

Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 р. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що даний спір має публічно-правовий характер та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Перевірка правочинів з метою виявлення серед них нікчемних є діяльністю уповноваженої особи. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про віднесення переказу грошових коштів (транзакцій) до категорії нікчемних, є правомірним та таким, яке винесено з дотриманням вимог законодавства, а тому не може бути скасовано.

05.06.2018 р. представником уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів ПАТ «Банк Михайлівський» подано клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України та вирішення питання про повернення судового збору в розмірі 2 114,40 грн., сплаченого згідно платіжних доручень №12 від 20.04.2018 р.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В письмовому поясненні від 10.05.2018 р. представник позивача ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Зазначив, що позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, а тому такий спір не є публічно-правовим. Уповноважена особа, поєднуючи одночасно функції законного представника банку і Фонду, у такий спосіб відмовилась виконувати зобов'язання банку перед позивачем за договором банківського рахунку і у даному випадку не виконувала функції публічно-правового характеру.

В судове засідання учасники справи не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qu- ;Про судоустрій і статус суддів&qut;;, у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши викладені в апеляційній скарзі аргументи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 червня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» і ОСОБА_2 укладено договір № 980-009-000000831 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», за умовами якого банк по ініціативі клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок №НОМЕР_2 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахункове-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку.

15 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-009-000222300, тип договору «Капітал+», (інвестиційний), (з виплатою процентів в кінці строку).

За умовами вказаного договору ОСОБА_2 передає у власність грошові кошти ТОВ &q? ;Кредитно-інвестиційний центр&quuo; в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ &q?ер;Кредитно-інвестиційний центр" зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Сума коштів: 54078 грн.

29 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-009-000321250, тип договору: «Капітал+», (Новий) (з виплатою процентів в кінці строку).

За умовами вказаного договору ОСОБА_2 передає у власність грошові кошти ТОВ &q? ;Інвестиційно-розрахунковий центр&quІн; в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ &q?ер;Інвестиційно-розрахунковий центр&q?нв; зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Сума коштів: 23 657 грн.

19 травня 2016 року з банківського рахунку ТОВ &q? ;Кредитно-інвестиційний центр&qut;; відбулося зарахування коштів на поточний рахунок позивача №НОМЕР_2 в сумі 54 078 грн. з призначенням платежу &qu8 ;Повернення коштів згідно з договором № 980-009-000222300 від 15.04.2016 р.; з банківського рахунку ТОВ &qu з;Кредитно-інвестиційний центр&qut;; - в сумі 1 243,47 грн. з призначенням платежу &qu г;Оплата процентів по договору № 980-009-000222300 від 15.04.2016 р.; з банківського рахунку ТОВ &qu; ;Інвестиційно-розрахунковий центр&q?ес; - в сумі 23657 грн. з призначенням платежу &qu7 ;Повернення коштів згідно з договором № 980-009-000231250 від 29.04.2016 р.; з банківського рахунку ТОВ &quз ;Інвестиційно-розрахунковий центр&quІн; - в сумі 313,19 грн. з призначенням платежу &quгр;Оплата процентів по договору № 980-009-000231250 від 29.04.2016 р.

У подальшому, на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 р. до 22.07.2016 р.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П.

В подальшому відбувалась зміна уповноваженої особи Фонду, якій делегувались повноваження ліквідатора ПАТ &qu п;Банк Михйлівський&q?а ;.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року за № 42/1 затверджено висновки Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (утому числі договорів), що є нікчемними.

Вказаним наказом затверджено результати проведеної перевірки правочинів ( у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів ( у тому числі договорів, що є нікчемними, викладені в Акті №3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів ( у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції)з виконання 19.05.2016 р. платіжних доручень ТОВ &qu р;Кредитно-інвестиційний центр&quuo; по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980 863,90 грн., у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини 3 статті 38 Закону України &q?и ;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&q?нт;.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що транзакції з зарахування коштів на поточний рахунок позивача були вчинені до введення в банку тимчасової адміністрації; укладення договорів і перерахування коштів були спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків сторін договорів; надані позивачем кошти для ТОВ &q?ан;Кредитно-інвестиційний центр&quuo; та ТОВ &q?ст;Інвестиційно-розрахунковий центр&q?-р; через повіреного ПАТ &q?тр;Банк Михайлівський&q?о ; були вкладами, які повернуті на поточний рахунок згідно укладених договорів. Доказів визнання нікчемними (недійсними) договору банківського рахунку від 11.06.2015 р. або договорів від 15.04.2016 р. та від 29.04.2016 р. суду надано не було; порушене право позивача на відшкодування коштів у розмірі 79 291, 66 грн., що знаходяться на його поточному рахунку, підлягає відновленню шляхом зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ &q?ич;Банк Михайлівський&q?ію; подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв'язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв'язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов'язано з процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 3 КАС України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Публічно-правовим спором, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спір між учасниками публічно-правових відносин, що стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить. Спір є приватноправовим навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 вказаного Закону, свідчить, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку він ухвалює обов'язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

Позивач просить зобов'язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про себе як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодувань за рахунок коштів Фонду.

Так, згідно із частинами 1, 2 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути більшою 200 000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом №4452-VI, для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків.

Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ і Закон № 4452-VI є основними правовими актами в регулюванні відносин щодо визнання банку неплатоспроможним.

Зважаючи на викладене, спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI граничного розміру відшкодування за вкладами.

Аналогічні правові позиції висловлені в постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, від 04 липня 2018 року у справі №820/1648/17.

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодувань на суму 79 291,66 грн., які знаходяться на поточному рахунку №НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-009-000000083І1 від 11.06.2015 року, оскільки такий спір є публічно-правовим, виник з виконання уповноваженою особою Фонду своїх повноважень щодо гарантованого державною розміру відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині із закриттям провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилковим є рішення суду першої інстанції також в частині задоволення позову про скасування рішень уповноваженої особи Фонду в частині щодо визнання нікчемними переказів коштів, здійснених ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ &quk';Кредитно-інвестиційний центр&q?ї ; на користь позивача.

Так, згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Банк Михайлівський» і видане згадане рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Відповідна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, №910/24198/16 від 16 травня 2018 року, № 910/17448/16 від 16 травня 2018 року.

Оскільки рішення є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, воно не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього рішення. Звідси права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними переказів коштів, здійснених ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь позивача не можуть бути розглянуті у судовому порядку.

Відповідна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №820/1648/17 від 04 липня 2018 року.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в зазначеній частині.

З огляду на викладене, клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ &q?ав;Банк Михайлівський&qu У; про закриття провадження у справі є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача на користь ПАТ &qufy;Банк Михайлівський&quxt; судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2 114,40 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ВолковаОлександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення щодо нікчемності правочину, зобов'язання вчинити дії закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства &quso;Банк Михайлівський&qu:j; ( , місцезнаходження - м.Київ, бул.Т.Шевченка,35) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2114,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: