Справа № 346/1917/18
Провадження № 2/346/1229/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: судді - П'ятковського В.І.,
за участю секретаря Іванишин Х.І.,
представника позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про збільшення розміру аліментів,

Позивачка, інтереси якої в судовому засіданні підтримала її представник, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що від зареєстрованого шлюбу із відповідачем, народився син ОСОБА_4, 01 жовтня 2001 року.
Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 11 квітня 2007 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітня дитина сторін залишена на проживанні з матір»ю.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина, по 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вважає, що на даний час вказаний розмір аліментів є недостатнім для матеріального забезпечення сина, оскільки витрати на його утримання значно зросли, дитина стала старшою, економічне зростання цін призвело до того, що на утримання дитини витрачається значно більша сума коштів ніж раніше. Самій їй важко забезпечити нормальний рівень життя дитини, крім того з жовтня 2017 року відповідач не надає жодних коштів на утримання дитини, в результаті чого на даний час існує борг по сплаті раніше призначених аліментів.

Відповідач є фізично здоровою людиною, здійснює догляд за особою що досягла 80-річного віку, однак інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має, тому спроможний сплачувати аліменти у значно більшому розмірі ніж встановлено раніше рішенням суду.

Тому просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача, аліменти на утримання сина у розмірі по 1200 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав.

Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син, ОСОБА_4, 01 жовтня 2001 року.

Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 11 квітня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,розірвано.

Неповнолітня дитина сторін, ОСОБА_4, залишений на проживанні із матір»ю.

Як вбачається із довідки, виданої ЖБК №2 17 квітня 2018 року № 11, ОСОБА_4, зареєстрований та проживає із матір»ю ОСОБА_2.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина, по 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Суд погоджується із позивачкою, що зазначений розмір аліментів є недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька.

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі.

Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ( ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року № 789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення .

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька і перебуває на утриманні матері. На час прийняття рішення про стягнення аліментів в розмірі по 600 грн. щомісячно на утримання дитини встановлений розмір аліментів був значно менший в порівнянні із даним часом, а зараз дитина стала старшою, ціни значно зросли в порівнянні із 2015 роком, в зв»язку із чим потребує додаткових фінансових витрат.

Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком і хоча здійснює догляд за перестарілою особою, однак це не є підставою не забезпечувати матеріально власного сина, тому суд вважає, що за даних обставин слід призначити більший розмір аліментів ніж визначений раніше рішенням суду.

На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 268, 280-285, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі у розмірі одна тисяча двісті гривень щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з часу набрання чинності рішенням суду і проводити до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 704,80 грн. судового збору в дохід держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя П'ятковський В. І.