_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/3211/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути одноразово з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 15417,70 грн. на додаткові витрати в інтересах дитини ОСОБА_5, що складаються з половини понесених позивачем витрат на придбання путівки до дитячого табору «Лісовий» табору «Артек-Буковель», планшета для навчання та квитків на проїзд до табору. При цьому позивач посилається на те, що відповідач, сплачуючи за рішенням суду аліменти в розмірі 605,00 грн. щомісячно, добровільно не бере участь у додаткових витратах на сина, який потребує особливої уваги, турботи, харчування та періодичного оздоровлення.

23.10.2017 року провадження у справі відкрито.

09.01.2018 року стороною відповідача ОСОБА_3 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач зупинила його спілкування з сином, постійно вимагає гроші, не узгоджуючи з відповідачем напрямки та пріоритети таких витрат. При цьому відповідач зауважує, що витрати на купівлю коштовного іміджевого планшета та путівки в дорогий табір є фінансово невиправданими та відносяться до категорії «розкіш», оскільки для цілей навчання можна купити планшет набагато дешевше та відпочинок у таборі «Артек-Буковель» є не оздоровленням, а розвагою, крім того в Карпатах існує багато інших таборів з меншою ціною на путівки, в звязку з чим ці витрати не є витратами, викликаними особливими обставинами. Крім того, сплату за путівку згідно матеріалів справи здійснив ФОП ОСОБА_6, а не позивач ОСОБА_1 Також відповідач зазначає, що крім сина, у нього на утриманні ще є малолітня донька та непрацездатні батьки.

06.02.2018 року стороною позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій позивач просить доводи, викладені у відзиві відхилити та задовольнити позовні вимоги. При цьому позивач зауважує, що гроші за путівку сина до табору вона особисто повернула родині ОСОБА_6, що можуть підтвердити свідки, а також зазначає, що доводи сторони відповідача щодо утримання ним його батьків не відповідають дійсності, оскільки батько відповідача помер та в суді перебувають на розгляді справи за позовом ОСОБА_3 щодо оскарження заповіту батька на користь матері відповідача та за позовом матері ОСОБА_7 до ОСОБА_3 щодо зумисного пошкодження та відєднання системи газопостачання в її будинку.

05.03.2018 року стороною відповідача надані заперечення на відповідь на відзив, в яких ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_1 не має доходів, в зв'язку з чим не може нести такі витрати, які заявлені в позовній заяві; ФОП ОСОБА_6 не мав права здійснювати оплату путівок корпоративною карткою; позивач ОСОБА_1 здійснювала психологічний тиск на батька відповідача при складенні ним заповіту не на користь відповідача та продовжує здійснювати психологічний тиск на мати відповідача, маючи намір захопити майно батьків ОСОБА_3

Ухвалами суду від 16.04.2018 року та 06.07.2018 року витребувані докази по справі згідно клопотань сторони відповідача.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.05.2007 року /а.с.73-74/.

Від шлюбу сторони у сторін є неповнолітній син ОСОБА_5, 11.05.2004 року, актовий запис №774 від 11.06.2004 року, що вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ЖД №201663, виданого 11.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси /а.с.4/.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 605 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою 21.03.2013 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11.05.2022 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2018 року позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено частково та вирішено змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2013 року та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_9, тобто до 11.05.2022 року.

На підтвердження викладених в позові обставин щодо відпочинку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дитячому таборі «Лісовий» дитячого табору оздоровлення та відпочинку «Артек-Буковель» судом досліджено:

- копію путівки;

- довідку директора дитячого табору «Лісовий» від 26.07.2017 року, якою засвідчено, що у період з 14 по 27 липня 2017 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно перебував у дитячому таборі «Лісовий» дитячого табору оздоровлення та відпочинку «Артек-Буковель»;

- квитанцію від 15.06.2017 року щодо перерахування грошової суми 14950,00 грн.;

- сертифікат та фотокартки.

Крім того, суду надано посадочні документи щодо проїзду позивача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_9 13.07.2017 року з м. Одеси до м. Івано-Франківськ, а також 27.07.2017 року з м. Івано-Франківськ до м. Одеси.

З матеріалів справи вбачається, що оплату за придбання путівки та квитків здійснював ФОП ОСОБА_8 /а.с.146-157, 171-174/.

Також стороною позивача суду надано фотокартки на підтвердження перебування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на відпочинку, на екскурсіях та прогулянках, а також придбання ОСОБА_1 сину кота, шкільного одягу і таке інше, та, крім того, квитанції на підтвердження придбання ліків, окулярів, одягу, матрацу та постільної білизни відвідування розважальних закладів, харчування кота тощо.

На підтвердження того, що відповідач має можливість нести додаткові витрати на утримання дитини, позивач посилається на те, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем, директором «Автотюнінга» та ще працює в Одеському націанальному політехнічному університеті, про що суду надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 01.12.1998 року, візитку фірми «Автотюнінг» з зазначенням прізвища, імя та по батькові відповідача в якості директора фірми, а також довідку про доходи за виключенням податків та зборів ОСОБА_3 від 13.07.2017 року /а.с.50-52/.

На спростування доводів сторони відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатних батьків стороною позивача надано свідоцтво про смерть батька відповідача ОСОБА_10, який помер 26.12.2013 року /свідоцтво серії І-ЖД №357744 від 27.12.2013 року/. Доводи сторони відповідача щодо виключення вказаного доказу з порядку дослідження доказів в звязку з його неналежним оформленням суд відхиляє, оскільки факт смерті батька відповідача сторонами не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 має на утриманні також малолітню доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що суду надано свідоцтво про народження, серії І-ЖД №534214 від 24.10.2017 року /а.с.76/.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №8830798 ОСОБА_3 є інвалідом другої групи загального захворювання /а.с.75/.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року по справі №520/5971/18 позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. з моменту предявлення позову 18.05.2018 року й довічно.

З Довідки про доходи за виключенням податків та зборів №373 від 13.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 працює в Одеському національному політехнічному університеті та загальна сума доходу за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року за виключенням податків та зборів становить 14433,10 грн. /а.с.77/.

На підтвердження участі відповідача ОСОБА_3 в утриманні сина ОСОБА_5 суду надано копії квитанцій про купівлю взуття, планшету, мобільної гарнітури тощо /а.с.78/.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонам на теперішній час склались напружені стосунки, за рішенням суду відповідач ОСОБА_3 сплачує аліменти на дитину ОСОБА_5 в мінімальному визначеному законодавством розмірі, при цьому також сплачує аліменти на утримання непрацездатної матері, утримує малолітню доньку та є інвалідом. Крім того, відповідач несе витрати на придбання одягу та інших речей для сина, які вважає необхідними, однак з витратами позивача ОСОБА_1 на утримання їх спільного сина не погоджується.

В ході судового розгляду справи судом допитано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

В судовому засіданні 08.11.2018 року свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знайома зі сторонами по справі, так як їхні діти навчаються в школі в одному класі. Свідок ОСОБА_6 зазначила, що її чоловік ОСОБА_8 через сервіс Приват24 оплатив путівки їх сина та ОСОБА_5, а позивач ОСОБА_1 потім повернула кошти в розмірі 15000 грн.

Свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні 08.11.2018 року, суду пояснила, що є матірю відповідача ОСОБА_3 Свідок підтвердила, що на дитину ОСОБА_5 уходить багато грошей, раніше ОСОБА_3 платив аліменти по 600 грн., тепер по 900 грн., сказав, що більше не дасть грошей. При цьому свідок зазначила, що ОСОБА_3 має великі доходи та їздить на джипі, який коштує 50000 доларів США. Свідок ОСОБА_7 також підтвердила, що була присутня в травні 2017 року, коли до ОСОБА_1 приїзджала ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_1 в той час хворіла. ОСОБА_6 отримала від позивача 15000 грн. за путівку та 1000 грн. на квитки. При цьому вони домовились, що ОСОБА_1 поїде з дітьми до табору, а забирати їх звідти поїде ОСОБА_6 ОСОБА_11 також зазначила, що позивач ОСОБА_1 неофіційно підробляє прибирає та готує їсти у заможних людей, тобто має доходи.

Допитаний в судовому засіданні 11.12.2018 року свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що його син та син ОСОБА_1 є однокласниками, вони дружать, тому він і придбав одразу дві путівки в дитячий табір. З ОСОБА_1 спілкується дружина свідка ОСОБА_6, тому ОСОБА_1 повернула грошові кошти ОСОБА_6 При цьому свідок зауважив, що мав право здійснювати оплату путівок корпоративною карткою, його не цікавить, що хоче позивачка у даній справі, він придбав дві путівки та квитки на потяг оскільки діти товаришують.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В судовому засіданні 11.12.2018 року стороною відповідача суду надані докази щодо того, що 21.11.2018 року приватним виконавцем ОСОБА_12 відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, а також що ОСОБА_3 у АТ КБ ПриватБанк має арешт коштів. Однак до вказаних доказів суд ставиться критично, оскільки наявність невиплаченої кредитної заборгованості, стягнутої за рішенням суду від 03.12.2009 року, не повинна обмежувати права та інтереси дітей щодо їх утримання батьками.

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_1 просить стягнути грошові кошти з відповідача в звязку з придбанням нею для сина ОСОБА_5 путівки, планшету та квитків на потяг. З цього приводу суд приймає доводи сторони відповідача щодо того, що витрати на придбання коштовного планшету є необґрунтованими, однак погоджується з тим, що відпочинок в дитячому таборі спрямований на оздоровлення дитини та відповідає інтересам дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що частина понесених витрат позивачем ОСОБА_1 підлягає відшкодування відповідачем, однак з урахуванням заперечень, викладених у відзиві на позов та, приймаючи до уваги стан здоровя відповідача та перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб, суд вважає, що розмір суми, що підлягає стягненню має бути зменшений.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 180, 185 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5) додаткові витрати на дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 5000,00 грн. /п'ять тисяч гривень 00 копійок/.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 21.12.2018 року.

Суддя Васильків О. В.