Справа № 714/295/18
Провадження № 2/714/158/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді: Козловської Л.Д.

при секретарі: Гуменюк Д.В.

за участю: представника позивача: ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Герца цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом яким просив суд встановити факт, реєстрації шлюбу 29 серпня 1976 року Горбівською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 11 між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, який помер 17 вересня 2013 року, визнати за ОСОБА_6 право приватної власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташований по вул. Мазиль № 29 в с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області а також в майні бувшого колгоспного двору на 1/5 частин вказаного житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. ОСОБА_4 29 серпня 1976 року зареєстрували шлюб ОСОБА_6. У 1980 році ними побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою с. Горбова вул. Мазиль № 29 Герцаївського району Чернівецької області. Головою домогосподарства за даними погосподарського обліку рахується ОСОБА_6 та відноситься до категорії колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 року наведеному домоволодінні були зареєстровані: чоловік - ОСОБА_6, дружина - ОСОБА_4 та їхні діти: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які були співвласниками домоволодіння як майно колгоспного двору в рівних частках.

17 вересня 2013 року ОСОБА_6 помер, у звязку з чим відкрилась спадщина на належної йому 1/5 часку домоволодіння. Заповіту за життя ОСОБА_6 не складав. Вищенаведені діти спадкодавця як спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини. Спадщину прийняла позивач ОСОБА_4 одноособово.

При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на 1/5 частку вищевказаного домоволодіння яка належала спадкодавцю, їй було відмовлено по причині ненадання належних документів, що посвідчують право власності спадкодавця на цей житловий будинок чи його частку, документів, що підтверджують реєстрацію право власності на цей будинок за померлим ОСОБА_6 та документів що підтверджують факт родинних та шлюбних відносин її з померлим чоловіком, так як її прізвище у паспорті вказано як «Кіріяк», а у свідоцтві про смерть спадкодавця його прізвище вказано як «Крияк» ОСОБА_7, у звязку з чим виникла необхідність у підтвердженні факту саме реєстрації її шлюбу із спадкодавцем та визнання за нею права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування.

У судовому засіданні представник позивача дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог та пояснила суду, що вона являється рідною донькою позивачки ОСОБА_4, а її батьком є померлий ОСОБА_6, який помер 17.09.2013 року. Зазначила, що у свідоцтві про смерть батька органами державної влади записали на українській мові прізвище батька «Кирияк», у звязку з чим постало питання про доказування факту реєстрації шлюбу піж померлим та позивачем, так як у свідоцтві про шлюб її батьків прізвище батька записано на російській мові «Кирияк».

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечував відносно задоволення позовних вимог та пояснив суду, що позивач ОСОБА_4 та спадкодавець ОСОБА_6 являються його батьками. Будучи допитаний у судовому засіданні у якості свідка відповідач пояснив, що позивач ОСОБА_4 проживав у зареєстрованому шлюбі з померлим 17.09.2013 року Шлюб між ними був укладений 29.08.1976 року.

ОСОБА_5 на призначене судове засідання не зявилась та надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності,

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

29 серпня 1976 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб Горбівською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, про що складено актовий запис №11, підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-МИ № 286273 (а.с.7).

18 вересня 2013 року у віці 61 років помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №122098 від 18.09.2013 року (а.с.21).

Як вбачається з витягів з погосподарських книг Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області станом на 1991-2015 роки, за ОСОБА_6 у якості голови двору числиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами вул. Мазиль № 29, с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області, 1980 року побудови, суспільна група господарства якої відноситься до категорії колгоспного двору (а.с.10, 23-27).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи відносно спадкового майна ОСОБА_6 №102/2013 судом встановлено, що за життя останній заповіту н е складав, у звязку з чим спадкування проводиться з законом. Спадкоємцями першої черги за законом являються: діти спадкодавця ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які відмовилися від прийняття спадщини, а також дружина спадкодавця ОСОБА_4, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний термін.

Постановою державного нотаріуса №177/0231 від 07.12.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами вул. Мазиль № 29, с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області мотивуючи неподанням належних документів, що підтверджують факт родинних та шлюбних відносин її з померлим чоловіком, та документів, що посвідчують право власності спадкодавця на цей житловий будинок чи його частку, та документів, що підтверджують реєстрацію право власності на цей будинок за померлим ОСОБА_6, обовязкових для вчинення нотаріальних дій.

Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно п.5 ч.2 ст. 294 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть розглядатися справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. До таких категорій справ зокрема входять справи про встановлення фактів реєстрації шлюбу (п.4 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

З пояснень відповідачів у якості свідків судом встановлено, що їхнім рідним батьком являється померлий 18.09.2013 року ОСОБА_6. Останній постійно проживав у зареєстрованому шлюбі з їхньою матірю - позивачкою по справі ОСОБА_4. Шлюб між ними був зареєстрований 29.08.1976 року, однак у свідоцтві про шлюб прізвище їхнього батька записані на російській мові «Кирияк». Також підтвердили, що ОСОБА_10, вказаний у свідоцтві про шлюб серії 1-МИ №286273 від 29.08.1976 року та ОСОБА_6 вказаний у свідоцтві про смерть серії 1-МИ №122098 від 19.09.2013 року це одна і та сама особа та чоловік позивачки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що живе по сусідству з домоволодінням спадкодавця та підтвердив факт, що позивач по справі ОСОБА_4 є дружиною спадкодавця ОСОБА_6, так як проживали постійно разом, вели спільне сімейне господарство, та від шлюбу мають дітей.

Як доказ по справі суд бере також до уваги пояснення позивача ОСОБА_4, яка підтвердила, що померлий 17.09.2013 року ОСОБА_6 був її рідним чоловіком, з яким вона 29.08.1976 року зареєструвала шлюб. Через видачу свідоцтва про смерть її чоловіка з явними помилками у його прізвищі, остання позбавлена можливості оформити спадкові права, у звязку з чим виникла необхідність у встановленні факту реєстрації шлюбу саме із спадкодавцем ОСОБА_6

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність достатніх доказі на підтвердження факту, що спадкодавець ОСОБА_6 та ОСОБА_9 записаний у свідоцтві про шлюб серії 1-МИ №286273 від 29.08.1976 року є однією і тією ж особою та шлюб 29 серпня 1976 року зареєстрований Горбівською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області саме між позивачем ОСОБА_4 та спадкодавцем ОСОБА_6, у звязку з чим позовна вимога про встановлення факту реєстрації шлюбу підлягає задоволенню, що потрібно позивачу для оформлення права на спадщину за законом.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

До набрання чинності законом України «Про власність» майно колгоспного двору мало окремий статус і члени колгоспного двору набули можливості стати власниками майна колгоспного двору саме після набрання чинності законом України «Про власність».

Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

З витягу з погосподарської книги Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області станом на 1991-1995 роки, судом встановлено, що голова двору ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_4 станом на 1991-1995 роки працювали у колгоспі «Победа», а отже суспільна група господарства визначалась як колгоспний двір (а.с.10). Запис спадкодавця у книгах погосподарського обліку Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області у якості голови двору підтверджує факт набуття ним та членами його сімї права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до витягу з по господарської книги Горбівської сільської ради Герцаївського району станом на 15.04.1991 рік в домоволодінні за адресою с. Горбова вул. Мазиль № 29 Герцаївського району Чернівецької області були зареєстровані: голова колгоспного двору-чоловік ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також члени колгоспного двору: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, а отже всім членам двору на праві спільної сумісної власності в рівних частках, по 1/5 частці вказаного домогосподарства.

Так як позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, вона вважається такою, що успадкувала 1/5 часту спадного домоволодіння, однак у звязку з тим, що спадкодавець за життя належним чином не оформив право власності на свою частку домоволодіння, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити право власності через відсутність необхідних документів для вчинення нотаріальних дій, а також позбавлена права на виділ 1/5 частки спірного домоволодіння в майні колишнього колгоспного двору.

Після завершення будівництва спірного будинку внаслідок прийняття змін до порядку оформлення права власності на житлові будинки документом, відповідно до вимог законодавства, документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

18.02.2015 року був складений технічний паспорт на будинок ФОП ОСОБА_12, що засвідчує засвічує його відповідність вимогам надійності і можливостям його безпечної експлуатації. За даними технічного паспорту, домоволодіння №29 по вул. Мазиль в с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,30 кв.м., у т.ч. житловою 47,40 кв.м., та господарських будівель та споруд: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараю літ. «Г», криниця № 1, воріт №2, огорожі №№ 3, 4, загальною інвентаризаційною вартістю в цінах 2017 року 203137,00 грн. З характеристики будинку, господарських будівель і споруд встановлено, що домоволодіння побудоване до 15.04.1991 року та повністю входить до майна колгоспного двору.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає із підстав, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 329, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 81-89, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, реєстрації шлюбу 29 серпня 1976 року Горбівською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 11 між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, який помер 17 вересня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташований по вул. Мазиль № 29 в с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області, що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,30 кв.м., у т.ч. житловою 47,40 кв.м., та господарських будівель та споруд: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараю літ. «Г», криниця № 1, воріт №2, огорожі №№ 3, 4.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності в майні бувшого колгоспного двору на 1/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташований по вул. Мазиль № 29 в с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області, що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 83,30 кв.м., у т.ч. житловою 47,40 кв.м., та господарських будівель та споруд: сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараю літ. «Г», криниця № 1, воріт №2, огорожі №№ 3, 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги, яка до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області.

При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений до 24.08.2018 року.

Суддя: