справа № 361/1615/18
провадження № 2/361/1639/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, яке з 21 травня 2018 року змінило свою назву на Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 липня 2014 року в розмірі 15169 грн. 16 коп.

В обґрунтування позову зазначало, що 18 липня 2014 року Банк і ОСОБА_3 (далі Позичальник, Клієнт) уклали кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 04 березня 2018 року ОСОБА_3 має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 15169 грн. 16 коп., з яких: 2177 грн. 56 коп. заборгованість за кредитом, 1314 грн. 52 коп. заборгованість по процентам, 10478 грн. 55 коп. нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 698 грн. 53 коп. (процентна складова).

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь Банку 2177 грн. 56 коп. заборгованості за кредитом, 1314 грн. 52 коп. заборгованості по процентам та 1088 грн. 77 коп. нарахованої пені, всього у загальному розмірі 4580 грн. 85 коп. Вимог Банку про стягнення з нього штрафу не визнав та пояснив, що вони задоволенню не підлягають, оскільки згідно із ст. 61 Конституції України одночасне стягнення штрафу та пені не допускається. Також вказував на те, що Банком пропущений строк позовної давності до вимог про стягнення пені, який відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України становить один рік, просив суд застосувати до вимог про стягнення пені наслідки спливу позовної давності, зазначаючи, що останній платіж ним здійснено 27 листопада 2016 року, а позов Банком до суду подано 05 березня 2018 року, тобто більш ніж через півтора року. Просив суд позов Банку задовольнити частково, лише у тій сумі, яку він визнає.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

18 липня 2014 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів позивач АТ КБ ПриватБанк і відповідач ОСОБА_3 уклали кредитний договір № б/н.

За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_3 у заяві на видачу кредитної платіжної картки підтвердив, що його заява разом із Памяткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

У п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що укладений сторонами договір про надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

За змістом п. 1.1.2.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобовязаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту.

Відповідно до п. 1.1.1.52 Умов і правил надання банківських послуг овердрафт це короткостроковий кредит, який надається Банком Позичальникові у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, які підлягають сплаті в першу чергу.

У п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що позивач АТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за кредитним договором № б/н від 18 липня 2014 року виконало, надало відповідачу ОСОБА_3 кредит у визначеному договором розмірі, проте останній у порушення вимог закону та умов договору своїх зобовязань належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку не сплачує.

У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 березня 2018 року внаслідок невиконання ОСОБА_3 належним чином зобовязань за кредитним договором № б/н від 18 липня 2014 року відповідач має перед АТ КБ ПриватБанк заборгованість за цим договором на загальну суму 15169 грн. 16 коп., з яких: 2177 грн. 56 коп. заборгованість за кредитом, 1314 грн. 52 коп. заборгованість по процентам, 10478 грн. 55 коп. нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 698 грн. 53 коп. (процентна складова).

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов у частині стягнення з нього на користь Банку заборгованості за кредитом у розмірі 2177 грн. 56 коп. та заборгованості по процентам у розмірі 1314 грн. 52 коп., всього в загальному розмірі 3492 грн. 08 коп., визнав, проти стягнення вказаних сум заборгованості не заперечував, тому позов АТ КБ ПриватБанк у цій частині підлягає задоволенню.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Що стосується вимог Банку про стягнення на його користь з Позичальника пені врозмірі 10478 грн. 55 коп., відповідач ОСОБА_3 просив суд застосувати до цих вимог наслідки спливу позовної давності, посилаючись на те, що згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені встановлюються позовна давність в один рік, тому стягненню з нього підлягає пеня лише в розмірі 1088 грн. 77 коп.

У ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч. 4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Верховний Суд України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-1138цс15 висловив правову позицію та зазначив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

Враховуючи заяву ОСОБА_3 про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення пені, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення кредиту за останні 12 місяців перед зверненням Банку до суду з цим позовом, що становить 1200 грн.

У ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Аналізуючи умови кредитного договору № б/н, укладеного від 18 липня 2014 року між АТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_3, суд вважає, що застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобовязань за цим договором, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, але не менше встановленого договором розміру пені за місяць з можливістю збільшення такого мінімального розміру у разі виникнення прострочення за другий місяць поспіль (п. п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг) та застосування штрафу повязано з порушенням Позичальником строків виконання ним грошових зобовязань за договором.

Виходячи з аналізу зазначених вище правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобовязання незалежно від виду неустойки (штраф чи пеня).

Важливим критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення.

За змістом положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 висловив правову позицію та вказав, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення неналежне виконання грошових зобовязань суперечить ст. 61 Конституції України, тому у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку штрафу в розмірі 1198 грн. 53 грн. необхідно відмовити.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим лише частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 липня 2014 року в загальному розмірі 4692 грн. 08 коп., з яких: 2177 грн. 56 коп. заборгованість за кредитом, 1314 грн. 52 коп. заборгованість по процентам та 1200 грн. нарахована пеня за один рік.

Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 липня 2014 року в розмірі 4692 (чотири тисячі шістсот девяносто дві) грн. 08 коп., з яких: 2177 грн. 56 коп. заборгованість за кредитом, 1314 грн. 52 коп. заборгованість по процентам, 1200 грн. пеня; та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.