У Х В А Л А

13 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 639/9664/13-ц

провадження № 61-41496ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП - «Харківводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання за період з 01 січня 1999 року по 30 вересня 2013 року у розмірі 1 700,21 грн, централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2003 року по 30 вересня 2013 року у розмірі 582,66 грн, інфляційні втрати - 56,60 грн, 3% річних від простроченої суми - 23,71 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2018 року, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 318,46 грн, а також судові витрати по 28,68 грн з кожного. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 жовтня 2010 року по 30 вересня 2013 року у сумі 955,41 грн, а також судові витрати у розмірі 172,04 грн, а всього 1 127,45 грн.

26 липня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2018 року, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становив 1 762,00 грн.

Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості з оплати послуг централізованого водопостачання у розмірі 1 700,21 грн, централізованого водовідведення у розмірі 582,66 грн, інфляційних втрат - 56,60 грн, 3% річних від простроченої суми - 23,71 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100 = 176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та таких не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету ОСОБА_6 Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (ОСОБА_7 Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько