Провадження №: 2/755/4679/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовної провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року позивач ТОВ «Інвестбудгаличина» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 73,3 кв.м. та є споживачем послуг з управління та утримання житлового будинку № 14-Д у відповідності з договором № 4-4Д/ОП від 21 вересня 2015 року про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладений між сторонами. Виконуючи умови договору, виконавцем надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, додаткової послуги з охорони будинку та організації служби консьєржів, які не були в повному обсязі сплачені відповідачем. За період з 30 листопада 2016 року по 31 травня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 492,92 коп., інфляційні витрати складають 1 545,95 грн. та 3% річних - 428,37 грн., а всього 20 467,24 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 17 липня 2018 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач подала відзив з якого вбачається, що позовні вимоги нею не визнаються, оскільки право власності на зазначене нежитлове приміщення було передано іншій особі у вересні 2016 року згідно договору від 21 вересня 2016 року. Про дану обставину вона повідомила директора ТОВ «Інвестбудгаличина». Крім того, на момент продажу вказаного приміщення заборгованості не було.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 липня 2014 року ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «Максимум» уклали договір про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 5-10).

21 вересня 2015 року між ТОВ «Інвестбудгаличина» та ОСОБА_1 укладено договір № 4-14 «Д»/ОП про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 11-15).

За умовами п. 2.1 договору предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку та на його прибудинковій території, а споживачем забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно п. 3.2.1 договору споживач зобов'язується оплачувати послуги у встановлені цим договором строки та порядку.

Споживач сплачує послуги до 20-числа місяця, що є наступним за місяцем, в якому надавались відповідні послуги.

Положеннями ст. ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує нате, що відповідач ОСОБА_1, як власник нежитлового приміщення, має заборгованість за надані послуги.

Однак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, на підставі договору від 21 вересня 2016 року, передала в дар безоплатно належну їй ? частку у право власності на приміщення, що є предметом цього договору, а ОСОБА_2 прийняв її в дар.

Згідно п. 2 договору подружжям під час перебування в зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів було набуто у спільну сумісну власність нежитлове приміщення загальною площею 73,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 9.7 договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, цей договір може бути розірваний достроково у разі, зокрема, переходу права власності на приміщення до іншої особи.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 30 листопада 2016 року по 31 травня 2018 року, однак, договір про передачу в дар приміщення був укладений 21 вересня 2016 року, а тому відповідач ОСОБА_1 не була власником вказаного нежитлового приміщення та до неї не можуть бути пред'явлені вимоги щодо стягнення зазначених коштів, оскільки вона не є належним відповідачем у справі.

Частинами 1, 2 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Клопотання від позивача про заміну відповідача на належного відповідача не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позов подано до неналежного відповідача, в силу норм ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР, ст.ст. 526 ЦК України, ст.ст. 1-13, 51, 76-83, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко