ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/749/18 Справа № 207/957/17 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпроджзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання кредитного договору удаваним правочином,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 30 липня 2007 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 07.1/217-8, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 21500 дол. США. на строк до 29 липня 2023 року, згідно з п.1.1даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14.00% річних. ОСОБА_1 зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Однак, ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 квітня 2017 року складає: заборгованість за кредитом в сумі 21143,00 доларів США.; заборгованість по відсотках в сумі 27164,12 доларів США.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 96459 грн. 60 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 218204 грн. 04 коп., що підтверджено розрахунком. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь, так як остання не здійснює її погашення.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати кредитний договір № 07.1/217-8 від 30 липня 2007 удаваним та визнати, що даний договір є укладеним в національній валюті Україні, а саме вважати, що кредит був наданий їй в розмірі 104163,20 грн..

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпроджзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року задоволено позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" та стягнуто на його користь з відповідачки кредитну заборгованість, яка станом на 03 квітня 2017 року становить: заборгованість за кредитом - 21 143, 00 доларів США.; заборгованість по відсотках -27 164, 12 доларів США.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту-96459 грн. 60 коп.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків-218204 грн. 04 коп. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що в зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою взятих кредитних зобов'язань у неї утворилась заборгованість, яку остання не сплачує, доказів на спростування заборгованості за кредитним договором відповідачкою не надано, а тому позовні вимоги Банку є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також суд першої інстанції зазначив, що для визнання певного договору удаваним сторона повинна довести, що між сторонами виникли інші правовідносини, ніж ті які є, проте позивачка за зустрічним позовом в своїй позовній заяві взагалі не посилається на такі правовідносини, а визначення грошового зобов'язання в кредитному договорі в іноземній валюті не суперечить законодавству України, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог Банку та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Банку відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів, а саме підпунктом 4.4 договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених підпунктами 3.3.7 та 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню.) Крім того, апелянт зазначає, що нею в суді першої інстанції було подано заяву про застосування строку позовної давності, проте суд проігнорував дану заяву та не навів жодного доводу та підстав неможливості застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Законність рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасувати, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості кредитної заборгованості та обв'язку відповідачки її сплати, а так як остання ухиляється від її погашення з неї на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом 21 143, 00 дол. США.; заборгованість по відсотках 27 164, 12 дол. США.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 96 459,60 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 218 204,04 грн..

З вказаним висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам матеріального та процесуального законів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідачки на його користь кредитної заборгованості, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що 30 липня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 07.1/217-8, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 21 500 дол. США. на строк до 29 липня 2023 року, згідно з п.1.1 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14.00% річних.

ОСОБА_1 зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого Банком, станом на 03 квітня 2017 року становить: 21 143, 00 дол.США. - заборгованість за кредитом; 27164,12 дол.США. - заборгованість по відсотках; 96459,60 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 218 204,04 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Відповідно до п. 3.3.8 Договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1, 2.4 договору.

За приписами п. 4.4 вказаного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7 3.3.8, цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

06 квітня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 з досудовою вимогою про погашення заборгованості за договором кредиту.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що останній раз погашення боргу за кредитним договором здійснено 20 жовтня 2008 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Встановлено, що відповідачка припинила здійснювати погашення кредиту 20 жовтня 2008 року, а тому термін виконання основного зобов'язання, за умовами п. 4.4 кредитної угоди, змінився з 29 липня 2023 року на 18 січня 2009 року, тобто через 90 календарних днів після припинення виконання зобов'язань з погашення кредиту і саме з цієї дати банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту.

Однак, позивач звернувся до суду з позовом лише в квітні 2017 року, при цьому відповідачка в суді першої інстанції подала заяву з цих підстав про застосування строку позовної давності (а.с. 97), а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити Банку у задоволенні його позовних вимог, оскільки ним пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою по справі, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На вказане суд першої інстанції не звернув уваги, не навівши жодного доводу та підстав неможливості застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, про застосування якої було заявлено відповідачкою, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог Банку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Банку як таке, що ухвалене у порушення вимог норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Оскільки, в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відмовлено, - колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення й в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 24 195,12 грн..

Крім того, в зв'язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1, відповідно до ст. 141 ЦПК України з Банку на її користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,00 грн., який був нею частково сплачений.

При цьому, враховуючи, що апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, розмір якого складав 26 614,63 грн. (24 195,12 + 110%) та його часткову сплату апелянтом в сумі 704,00 грн., колегія вважає за необхідне стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь держави судовий збір в розмірі 25 910,63 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпроджзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 24195,12 грн..

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,00 грн..

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на користь держави судовий збір в розмірі 25 910,63 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко