П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 635/1460/14-ц

Провадження № 22ц/790/113/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.

суддів - Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Держава Україна в особі Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги Харківської місцевої прокуратури № 5 та Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області правонаступником якого є Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року в складі судді Колодяжної І.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов'язання публічно вибачитися та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області публічно вибачитися перед нею та стягнути з Державного бюджету України 5000,00 грн. моральної шкоди завданої незаконними діями відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом безспірного списання цієї суми органами Державної казначейської служби з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України на відшкодування шкоди , завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Позовна заява обгрунтована тим, що вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 травня 2011 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто 16092 грн. 71 коп. матеріальної та моральної шкоди . Вирок набрав законної сили та 06 червня 2011 року видано виконавчий лист. 08 липня 2011 року ВДВС Харківського району Харківської області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. В зв'язку з тим, що боржник перебував в місцях позбавлення волі, виконавчий лист був направлений за місцем перебування боржника. З 2013 року виконавчий лист знаходився в Жовтневому ВДВС Харківського МУЮ, стягнуто в 2014 році 986 грн., заборгованість по виконавчому листу становить 15106,85 грн. 02 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що під час виходу державного виконавця за адресою : АДРЕСА_1, встановлено, зі слів сестри ОСОБА_4, ОСОБА_5, що її брат вже понад півтори року знаходиться в СІЗО №27 м. Харків, вул. Полтавський шлях,99, що за територіальністю відноситься до території обслуговування Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ. Постанову та виконавчий документ було направлено на виконання до Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ. 26 лютого 2015 року на адресу відділу Жовтневого ВДВС ХМУЮ на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» надійшов виконавчий документ разом з постановою про закінчення у зв'язку з тим, що боржник 03 листопада 2014 року вибув умовно - достроково з Харківського слідчого ізолятору №27. Залишок не стягнутого боргу становить 15106 грн. 85 коп. 03 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Харківського РУЮ Харківської області Мазуріною О.М. було відкрито виконавче провадження. 30 березня 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з тим, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, що за територіальністю відноситься до ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області. На даний час не відомо де перебуває виконавчий лист, в зв'язку з чим були подані відповідні запити. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця ВДВС Харківського району Харківської області, та зобов'язав негайно виконати вирок суду в частині стягнення суми збитків в розмірі 16092,71 грн. Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції протягом тривалого часу не було вчинено жодних дій, спрямованих на повне, своєчасне, неупереджене, примусове виконання рішення Нововодолазького районного суду Харківської області, яке набуло законної сили, внаслідок чого була нестягнута заборгованість по сплаті за кредитом. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з приводу примусового виконання рішення суду і стягнення заборгованості по рішенню суду, але жодних результатів це не надало. Крім того, в лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_6 12 травня 2016 року Нововодолазьким районним судом Харківської області в зв'язку з явкою ОСОБА_6 у судове засідання винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду. Рішення суду, яке знаходиться на виконанні в виконавчій службі, це вирок суду на підставі якого підсудного ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він викрав кредитну картку з домоволодіння позивача, та зняв з неї кошти в межах наданого банком ліміту в сумі 3450 грн. Станом на 2011 рік позивач вже була пенсіонерка, та отримувала мінімальну пенсію в розмірі близько 680 грн. Банк за користування кредитними коштами нараховував їй 2,5% , для погашення заборгованості по кредиту з картки на яку перераховувалась її пенсія знімалось 50%, з місячної суми пенсії. В результаті на проживання позивачу залишалось близько 300 грн., в 2011 році у позивача виросла заборгованість за газ, вона отримувала повідомлення від газової служби про відключення від газової мережі домоволодіння. Викрадену кредитну картку позивач оформляла в ВАТ «Приватбанк» саме для своєчасного погашення заборгованості за газ в зиму, в той час коли мало місце велике споживання газу або для інших потреб. В результаті крадіжки кредитної картки та зняття з неї суми позивач не мала можливості користуватися своєю кредитною карткою, так як кредитний ліміт вже був використаний внаслідок крадіжки коштів з кредитної картки, внаслідок чого позивач не мала можливості розрахуватись за спожитий газ, так станом на 31 січня 2011 року за недодержання ліміту використаного газу їй здійснено перерахунок за 2010 рік. В результаті чого заборгованість за газ станом на 01 січня 2011 року становила 4872,47 грн., в зв'язку з чим позивач отримала попередження про припинення газопостачання. Станом на 01 березня 2011 року заборгованість за спожитий газ склала 3294 грн. 99 коп. Декілька місяців з пенсійної картки позивача банк знімав відсотки за кредитом, а 29 серпня 2011 року позивач позичила кошти у знайомих та погасила всю заборгованість за кредитом, але банк після сплати заборгованості за кредитом нарахував їй ще і штраф в розмірі 673,68 грн. Так як пенсія у позивача становила близько 680 грн., а виконавча служба не стягнула з боржника ні копійки, позивач після неабияких душевних хвилювань, вимушена була розірвати договір з ВАТ «Приватбанк» та перейти до іншого банку, а саме ВАТ «Райфайзен банк «Аваль». За весь час заборгованості по кредитній картці, позивач постійно отримувала телефонні дзвінки і в нічний час та вечірній, до неї та її рідних постійно телефонували представники «ПриватБанка» з вимогами негайно сплатити борг за кредитом, та постійно погрожували, що вони приїдуть до позивача опишуть та продадуть все її майно .З огляду на те, що після крадіжки кредитної карточки весною 2011 року, та винесення вироку про засудження ОСОБА_6, позивач перенесла інсульт, в результаті отримала хвороби очей, такі як "Главкома" та "Катаракта", її хвороби стали прогресувати, потребували постійно кошти на лікування, та операції, та реабілітацію після інсульту, вона потребувала постійно кошти на лікування очей, постійні, стреси, хвилювання, через хвороби, та відсутність засобів до існування, через сплату кредитних коштів, постійні сварки в родині через скрутне фінансове становище, та через нічні дзвінки представників «ПриватБанку» та постійні стреси та хвилювання після них. Через фізичні вади після хвороби, позивач не мала можливості прибути в ВДВС Харківського району, а на телефонні дзвінки державний виконавець не реагував. Державний виконавець не надіслав позивачу навіть постанову про відкриття виконавчого провадження, не говорячи про повідомлення про хід виконавчих дій. Не реагував державний виконавець і на скарги, які позивач неодноразово направляла до виконавчої служби. Про хід виконавчого провадження можливо було дізнатись з відповіді на скарги, які позивач подавала на державного виконавця. Таким чином позивач була вимушена неодноразово звертатись до відповідача з приводу примусового виконання рішення суду, хвилювалась що рішення суду не буде виконуватись, несла витрати на сплату кредиту, переживала душевні хвилювання, в наслідок фінансової скрути, в зв'язку з чим, не мала засобів до існування, та лікування своєї хвороби. Вважає її доводи щодо заподіяння їй моральної шкоди обгрунтованими та вбачає наявність моральних страждань завданих їй в зв'язку з тривалим невиконанням рішень суду та бездіяльністю державного виконавця, які вона оцінює у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень.

В апеляційних скаргах Харківська місцева прокуратури № 5 та Харківський районний ВДВС просять рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі Харківська місцева прокуратура № 5, посилаючись на ст. 1174, 23, 60 ЦК України, абзаци 3, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року, зазначає, що в порушення вимог законодавства позивачем не доведено факт незаконної бездіяльності представників Державної виконавчої служби; державні виконавці здійснювали дії з примусового виконання судового рішення; позивачем не надано доказів на підтвердження її моральних страждань, пов'язаних з бездіяльністю державного виконавця, а також наявності причинного зв'язку зазначеної бездіяльності із захворюваннями, що виникли у позивача; не надано обґрунтування визначеної суми моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Харківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області посилається на ст. ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ст. 213 ЦПК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року та вказує на те, що судом не взято до уваги доводи прокурора, представників Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області, Нововодолазького районного ВДВС ГТУЮ в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ в Харківській області відносно необґрунтованості позовних вимог, неподання доказів заподіяння моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року відкрито апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов'язання публічно вибачитися та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2017 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов'язання публічно вибачитися та стягнення моральної шкоди.

Призначено справу до розгляду апеляційним судом в судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Харківської області на 09-00 год. 13 грудня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року відкрито апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою Харківської місцевої прокуратури № 5 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року (суддя Колодяжна І.М.) у справі № 635/1460/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов'язання публічно вибачитися та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України, Державної казначейської служби України, Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов'язання публічно вибачитися та стягнення моральної шкоди.

Призначено справу до розгляду апеляційним судом в судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Харківської області на 10-00 год. 18 січня 2018 року.

18 січня 2018 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на апеляційну скаргу Харківської місцевої прокуратури № 5, в якому вона вважає рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з одержанням норм матеріального і процесуального права, і не підлягає скасуванню.

24 січня 2018 року до суду надійшов відзив представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 на апеляційну скаргу, в якому підтримує апеляційну скаргу Харківської місцевої прокуратури № 5, вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 2000 грн. прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним дослідженням всіх обставин справи; просить задовольнити апеляційну скаргу Харківської місцевої прокуратури № 5 щодо скасування рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 18 травня 2011 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 стягнуто матеріальну та моральну шкоду у розмірі 16092 грн.71 коп.

21 червня 2011 року на адресу позивача Нововодолазьким районним судом Харківської області направлено виконавчий лист №1-75/11, для виконання до відділу державної виконавчої служби Харківського району Харківської області.

24 грудня 2011 року позивачем до ВДВС Харківського району Харківської області подано заяву про надання інформації щодо дій, проведених в ході виконання виконавчого листа №1-75/11 .

10 лютого 2012 року на адресу Головного управління юстиції в Харківській області позивачем подано скаргу на бездіяльність державного виконавця Харківського районного управління юстиції в м. Мерефа, щодо зобов'язання надання відповіді на її звернення від 24 грудня 2011 року.

Листом Головного управління юстиції в Харківській області Управління державної виконавчої служби від 13 березня 2012 року за № Ч-17-3/07-35/3, позивача повідомлено про перевірку виконавчого провадження №1-75/11, про що винесена відповідна постанова, в ході якої зобов'язано старшого державного виконавця відділу ОСОБА_9 привести виконавчі дії у відповідність до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та роз'яснено порядок оскарження дій відділу.

15 листопада 2012 року позивачем повторно до ВДВС Харківського району Харківської області подано заяву про надання інформації щодо дій проведених в ході виконання виконавчого листа №1-75/11.

05 січня 2013 року на адресу Головного управління юстиції в Харківській області позивачем повторно подано скаргу на бездіяльність державного виконавця Харківського районного управління юстиції в м. Мерефа щодо зобов'язання надання відповіді на її звернення від 24 грудня 2011 року.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року визнано бездіяльність відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області по виконанню вироку Нововодолазького районного суду Харківської області в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 16092,71 грн. неправомірною. Зобов'язано відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області провести необхідні дії для належного виконання вироку Нововодолазького районного суду Харківської області в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 16092,71 грн.

Ухвала суду набрала законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, Нововодолазьким районним судом Харківської області встановлено, що відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області не були вчинені належні дії по виконанню вироку суду та в зв'язку з цим судове рішення не виконується вже понад шести місяців, згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час).

Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 05 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1-75/11, надано строк боржнику самостійно виконати рішення до 05 листопада 2013 року. Постановою від 16 лютого 2015 року, закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1-75/11 , в зв'язку з тим, що до відділу надійшло повідомлення Харківського слідчого ізолятора № 27 Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області, що боржник вибув 03 листопада 2014 року умовно-достроково. Залишок боргу становить 15106 грн. 85 коп. Відповідно до виконавчого листа боржник мешкає в Харківській області, Харківський район, с. Буди, вул. Чернишевського, 13, що відноситься до території ВДВС Харківського РУЮ. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження. Копія постанови та виконавчий лист направлений за належністю до ВДВС Харківського РУЮ.

Постановою відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 30 березня 2016 року закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1-75/11, в зв'язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення на території ВДВС Харківського РУЮ Харківської області не виявлено, транспортних засобів за боржником не зареєстровано, об'єкти нерухомого майна не зареєстровані, розрахункові рахунки не відкриті, ознаки доходів відсутні, пенсію не отримує, за трудовими відносинами не працює. Згідно повідомлення АДБ підрозділу ГУДМС боржник зареєстрований в АДРЕСА_2, що за територіальністю відносить до ВДВС Нововодолазького РУЮ. Стягнень не проводилось. Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження. Копія постанови та виконавчий лист направлений за належністю до ВДВС Харківського РУЮ.

Постановою відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області від 08 квітня 2016 року, відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-75 виданого 06 червня 2011 року Нововодолазьким районним судом Харківської області, в зв'язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: в поданому пакеті документів на виконання, документи не завірені належним чином. Копія постанови направлена до ВДВС Харківського РУЮ, до виконання та до відому.

В зв'язку з подальшим не виконанням виконавчого листа №1-75/11, 15 серпня 2016 року позивачем до Нововодолазького ВДВС ГТУЮ в Харківській області подано заяву про надання інформації щодо дій, проведених в ході виконання виконавчого листа № 1-75/11, згідно відповіді відділу 25 серпня 2016 року позивачу повідомлено, що виконавчий лист разом з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження надісланий до ВДВС Харківського РУЮ Харківської області.

Згідно листа Харківського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області від 14 грудня 2016 року за № 15744 позивачу повідомлено, що виконавче провадження державним виконавцем не поновлено, дії щодо усунення недоліків за виконавчим провадженням не вчинено. У зв'язку зі звільненням державного виконавця відібрати пояснення та встановити місцезнаходження матеріалів направлених Нововодолазьким РВДВС ГТУЮ у Харківській області, не виявляється можливим.

Перевіркою начальника Харківського РВДВС ГТУЮ в Харківській області скасовано постанову про закриття виконавчого провадження та зобов'язано державного виконавця поновити виконавче провадження ВП №46688933. Підготовлено подання про видачу дублікату виконавчого документу та направлено до відповідного суду.

15 листопада 2016 року, тобто під час розгляду позову ОСОБА_1, позивачем до Головного територіального управління юстиції в Харківській області направлено скаргу на бездіяльність Харківського РВДВС ГТУЮ в Харківській області .

Згідно відповіді від 15 грудня 2016 року за №07.02-23/07.02-31/Ч-79 ГТУЮ в Харківській області, 14 грудня 2016 року державним виконавцем направлено подання про видачу дублікату виконавчого документу до Нововодолазького районного суду Харківської області. Після надходження до відділу дублікату виконавчого документа, державним виконавцем вирішено питання щодо подальшого виконання рішення суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень ст. 56 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 23, 1174 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 209, 212, 213 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково в узагальненому вигляді моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважав необхідним стягнути 2000 грн., оскільки позивачу тривалим невиконанням судового рішення було завдано моральної шкоди; а позовні вимоги про зобов'язання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області публічно вибачитися перед позивачем належним чином не обґрунтовані та не доведені в судовому засіданні належними доказами, тому задоволенню не підлягають .

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки вони є законними і обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини першої яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно із статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як було встановлено судом, ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 березня 2013 року визнано бездіяльність відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області по виконанню вироку Нововодолазького районного суду Харківської області в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 16092,71 грн. неправомірною. Зобов'язано відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області провести необхідні дії для належного виконання вироку Нововодолазького районного суду Харківської області в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 16092,71 грн. Ухвала набрала законної сили.

З позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 звернулась у квітні 2013 року.

Отже, згідно ч. 4ст. 61 ЦПК України, Нововодолазьким районним судом Харківської області встановлено, що відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області не були вчинені належні дії по виконанню вироку суду та в зв'язку з цим судове рішення не виконується вже понад шести місяців , згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, діяла на той час).

За захистом своїх порушених прав ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду, що встановив таке порушення з боку державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області, який не виконав вимог Закону України «Про виконавче провадження», та зобов'язати відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в Харківській області усунути порушення прав позивача, однак, відповідач рішення суду не виконує і на момент звернення позивача з даним позовом до суду не прийняв жодних заходів для виконання рішення суду.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено бездіяльність неправомірною, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Крім того, особами, які беруть участь під час розгляду справі не заперечувалося, що зазначене вище рішення до теперішнього часу не виконано.

Під час судового розгляду справи було доведено той факт, що позивачу спричинені моральні страждання, що безумовно змінило її нормальний життєвий ритм, а тому з урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяння моральної шкоди, характеру та обсягу душевних, психічних страждань, яких зазнала позивач унаслідок бездіяльності органів виконавчої служби, вимог розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, тривалістю моральних страждань позивача у зв'язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для вжиття заходів щодо виконання виконавчою службою рішення суду, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що сума у розмірі 2000 грн. є достатньою для відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Відповідно до Указу Президента України № 460 від 13.04.2011 «Про положення про Державну казначейську службу України», Державна казначейська служба України є правонаступником прав та обов'язків Державного казначейства України.

Відповідно до вимог п. 9 ст.25 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень БК України п.п. 2 п. 41,42 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним чи юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що бездіяльністю органів державної виконавчої служби позивачу було завдано моральних страждань, що свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 23, 1167, 174 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди, розмір якої було визначено з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Посилання в апеляційних скаргах на недоведеність позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки протиправна бездіяльність органів державної виконавчої служби була встановлена ухвалою суду, яка набрала законної сили, що має преюдиційне значення для вирішення вказаної справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та непогодження з їх оцінкою судом першої інстанції, і на правильність висновків суду не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини справи, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України і доводами скарги не спростовується, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального праві, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Харківської місцевої прокуратури № 5 та Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, правонаступником якого є Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді