Справа № 500/2773/18
Провадження № 2/500/2212/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіній О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Максус Лізинг» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-
Позивач в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, не заперечує проти заочного розгляду.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно п. 1.1. статті 1 «Предмет договору фінансового лізингу» договору, предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб зазначений у даній статті та у Специфікації (Додаток № 1 договору), а саме: марка/модель: Ravon, модель R2, обєм/тип двигуна: 1,25 л., тип КПП: У-АТ, привід: 2. Специфікація предмета лізингу була самостійно та свідомо обрана лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає його вимогам.
Згідно п. 1.2. статті 1 «Предмет договору фінансового лізингу» договору, вартість предмета лізингу на момент укладання даного договору зазначається у даному договорі та в Додатку № 1 (а.с.17-31).
Правовідносини, що виникли між сторонами у зв'язку з укладенням договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України «Про захист прав споживачів».
Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Згідно з частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору та правил статті 628 ЦК України.
За імперативним положенням статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
На підставі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 23.04.2018 року, укладений між ТОВ «Максус Лізинг» та ОСОБА_1 нотаріально посвідчено не було, а отже є нікчемним, тобто таким, що юридично не мав місця, не створив будь - яких правових наслідків, окрім тих, що повязані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобовязань, що в ньому закріплені.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для визнання оспорюваного договору фінансового лізингу недійсним, однак вважає за необхідне застосувати наслідки нікчемності даного договору стягнувши з ТОВ «Максус Лізинг» на користь позивача сплаченої, на виконання положень договору, суми авансового платежу в розмірі 21 000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Максус Лізинг» слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн.
На підставі ст.216, 216, 220, 227, 628, 799, 806 ЦК України, ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_2