Справа № 466/4072/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 жовтня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Свірідової В.В.

секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/4072/18; 2/466/1641/18

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої особи державного нотаріуса П»ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецької Лесі Петрівни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ :

24.05.2018 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, з участю третьої особи державного нотаріуса П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецької Лесі Петрівни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просить постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) в порядку спадкування право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0582га., кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) в порядку спадкування право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0582га., кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що ОСОБА_5, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2, була власницею земельної ділянки №115, площею 0,0582га, кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 Право власності вказаної особи на цю ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_5 від 14.11.1997р. та Витягом з ДЗК про земельну ділянку від 03.05.2018р.

Після смерті ОСОБА_5 все її майно та майнові права успадкував її чоловік - ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10.07.2003р. державним нотаріусом П'ятої львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М.

Однак ОСОБА_6 не оформив належним чином своїх спадкових прав, тобто не зареєстрував належним чином свого права власності на вказану земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_6 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 24.02.2016р. Оскільки заповіту померлий не залишив, після його смерті мало місце спадкування за законом і спадщину прийняли спадкоємці першої черги - троє його дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Позивачі зверталися в нотаріальну контору з заявами про видачу свідоцтв про право власності на спадкове майно, однак у відповідь позивач ОСОБА_1 отримав від державного нотаріуса П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Л.П. Зворецької листа №943/02-1 від 02.04.2018р., у якому вказано, що для оформлення спадкових прав на вказане майно необхідно надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а у разі відсутності таких спадкоємцю необхідно для вирішення цього питання звертатися в суд. Аналогічного листа отримав і позивач ОСОБА_2

Однак оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, необхідний для оформлення спадщини, знаходиться у відповідачки - ОСОБА_3 (принаймні про це вона повідомляла нотаріусу та позивачу ОСОБА_1.). Проте надати вказаний державний акт нотаріусу вона відмовляється: спочатку відповідачка неодноразово обіцяла надати акт нотаріусу, однак пізніше вона взагалі до нотаріуса не з'являється, а на письмовий запит нотаріуса жодної відповіді не надала. Так само відповідач ігнорує телефонні дзвінки позивачів. При цьому права власності на належну їй частку у вказані земельній ділянці вона теж не оформляє.

Тобто, в даному випадку відповідачка своїми свідомими діями унеможливлює оформлення позивачами своїх майнових прав на спадкове майно, чим порушує їх права, зважаючи на що позивачі вимушені для вирішення цього питання звертатися до суду. На думку позивачів, такі дії відповідача є нелогічними та нерозумними і свідчать про її незгоду з правами позивачів на спадкове майно. Таким чином, має місце ситуація, коли відповідачка своїми діями оспорює (або не визнає) права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на спадкове майно.

Враховуючи вищевикладене, позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх прав.

В судове засідання позивачі та представник позивачів ОСОБА_10 не з'явилися, однак подали до суду заяви, в яких проти заочного розгляду справи не заперечують та просять суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи державний нотаріус П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецька Л.П. в судове засідання не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_5 від 14.11.1997р., ОСОБА_5 належала земельна ділянка №115, площею 0,0582га, кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8).

Право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку підтверджується також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.05.2018р. (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_7, виданим 24.02.2016 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5, все її майно та майнові права успадкував її чоловік - ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10.07.2003р. державним нотаріусом П'ятої львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М. (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_6 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 24.02.2016р. (а.с.11), не оформивши належним чином своїх спадкових прав, тобто не зареєстрував належним чином свого права власності на спірну земельну ділянку.

Так, оскільки померлий ОСОБА_6, заповіту не залишив, після його смерті мало місце спадкування за законом та спадщину прийняли спадкоємці першої черги - троє його дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 - сторони по справі.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 зверталися в нотаріальну контору з заявами про видачу їм свідоцтв про право власності на спадкове майно, однак у відповідь отримали від державного нотаріуса П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Л.П. Зворецької листа №943/02-1 від 02.04.2018р., у якому вказано, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку №115, площею 0,0582га, кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, необхідно надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а у разі відсутності правовстановлюючих документів, необхідно звертатися в суд (а.с.12).

Проте, в судовому засіданні встановлено, що оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, необхідний для оформлення спадщини, знаходиться у відповідача - ОСОБА_3, однак надати вказаний державний акт нотаріусу вона відмовляється, до нотаріуса не з'являється, на письмовий запит нотаріуса жодної відповіді не надала та ігнорує телефонні дзвінки позивачів. При цьому права власності на належну їй частку у вказаній земельній ділянці вона також не оформляє, що унеможливлює оформлення позивачами своїх майнових прав на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом є його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 - сторони по справі .

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до вимог ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями майна після смерті свого батька ОСОБА_6, зокрема земельної ділянки, однак у зв'язку з тим, що їх батько не встиг переоформити на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю та зареєструвати його у відповідних органах, а також у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку №115, площею 0,0582га, кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, вони позбавлені права належним чином і в повному обсязі вступити у право володіння, користування та розпорядження спадковим майном, а саме земельною ділянкою.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачами при зверненні з позовною заявою до суду.

У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів 1409,60 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,247,263,265,268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) в порядку спадкування право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0582га., кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) в порядку спадкування право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0582га., кадастровий номер ділянки: НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_3) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.10.2018 року.

Суддя В. В. Свірідова