РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з даним позовом, в якому просять усунути їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою №50 в будинку №11 по вулиці Юрка Тютюнника в м. Житомирі шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

При цьому посилаються на те, що вони є співвласниками вказаної квартири, а відповідач онуком колишнього власника квартири, який не проживає в ній з 2016 року, але зареєстрований за місцем проживання за вказаною адресою, внаслідок чого позивачі позбавлені права користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2018 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких не заперечували щодо вирішення справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних частках кожна квартири №50 по вул. Войкова (нова назва ОСОБА_6), 11 в м. Житомирі на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 14.08.2015 року.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є онуком колишнього власника вказаної квартири ОСОБА_7, та зареєстрований за місцем проживання у вказаній квартирі.

Відповідно до акту затвердженого Головою правління ЖБК «Полісся» ОСОБА_8 16.11.2018 року, складеного на підставі свідчень сусідів, відповідач ОСОБА_4 не проживає у вищезазначеній квартирі з 2016 року.

Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Вказана вище правова позиція викладена у постанові ВСУ в справі №6-709цс16 від 16.11.2016 року.

Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки права членів сімї колишнього власника житла є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сімї також втрачають право користування цим приміщенням.

Реєстрація відповідача за місцем проживання в належному позивачам житлі перешкоджає останнім реалізації права на розпорядження своєю власністю.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 не є власником (співвласником) квартири та не є членом сімей позивачів і не відноситься до осіб, які постійно проживають разом з позивачами і ведуть з ними спільне господарство, враховуючи фактичне не проживання відповідача у належній позивачам на праві власності квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, ч.3 ст.223, 259, 263, 265, гл.11 розд.3 ЦПК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою №50 в будинку №11 по вулиці Юрка Тютюнника в м. Житомирі шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С.М. Полонець