ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 646/7658/14-ц (категорія: договірні)

Провадження № 22-ц/818/16/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: - Кіся П.В.,

суддів - Бурлака І.В.,

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року у складі судді Чудовського Д.О.

у цивільній справі № 646/7658/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4

про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки, передачу в управління будинку, що є предметом іпотеки, виселення та зняття з реєстрації, -

встановив:

14.07.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_4, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML 700/558/2006 від 12.07.2006 року в розмірі 9 123 729,29 грн ( що складається із суми боргу за кредитом - 1 616 365,42 грн., суми відсотків - 345 726,95 грн., суми пені - 7 161 636,92 грн.) , звернути стягнення на предмет іпотеки, яке належить ОСОБА_4, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі покупцеві предмету іпотеку за іпотечним договором іпотеки № PML700/558/2006 від 12.07.2006 року, а саме - житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4, з надання всіх повноважень продавця, в тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Реєстраційної служби Харківського МУЮ, ВРЖЕУ, нотаріату. Також з надання права на укладання договору оренди житла. Витрати пов'язані, зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки стягнути з ОСОБА_4 Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки, а саме житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу. Передати предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, в управління ТОВ «Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Виселити та зняти з реєстрації мешканців, які проживають та зареєстровані у житловому будинку , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначало, що 12 липня 2006 року АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір ML 700/558/2006, згідно з яким Банк надав кредит у сумі 148 000,00 дол. США.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ « ОТП факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфеля , згідно з яким до ТОВ «ОТП «Фаторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги за кредитним договором.

В порушення умов Кредитного договору ОСОБА_4 не погашає належні до сплати суми кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом.

Станом на 26 червня 2014 року заборгованість за Кредитним договором складає за тілом кредиту 137 440,85 дол. США; по нарахованим та несплаченим відсоткам - 29 397,44 дол. США, по пені - 608 959,76 дол. США, а загалом - 775 798,05 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 9 193 206,89 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2011 року задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначене судове рішення набуло законної сили, на час звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не виконано.

20.07.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № PML700/558/2006 від 12.07.2006 року, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира № 1 в буд. АДРЕСА_1 - з чотирьох кімнат, загальна площа 156,6 кв.м., житлова площа - 84,7 кв.м. та квартира № 5, 7 в буд. АДРЕСА_1 - з трьох жилих кімнат, загальна площа 156,6 кв.м., житлова площа -114,9 кв.м.

15.09.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив встановити факт знищення квартир № 1, 5, 7 за адресою АДРЕСА_1. Визнати договір іпотеки № PML700/558/2006 від 12.07.2006 року припиненим у зв'язку із знищенням предмета іпотеки.

Зустрічним позов мотивовано тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17 жовтня 2008 року по справі № 2-3586/08 визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно побудовані підсобні приміщення № 8, площею 31,2 кв.м., підсобне приміщення № 20 площею 23,7 кв.м., підсобне приміщення № 22 площею 2,7 кв.м., санвузол № 21, площею 2,9 кв.м., в будинку літера «А-2» по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на жилий будинок літера «А-2» по АДРЕСА_1.

КП «Харківьке міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності за ОСОБА_4, про що 18 листопада 2008 року внесено запис ШШ-9-9177 в книзі 1.

Таким чином ОСОБА_4 став власником цілісного житлового комплексу за адресою АДРЕСА_1, а не окремих квартир № 1, 5 та 7, то предмет застави втрачено.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка не приймала участі у справі, та вважаючи себе особою стосовно якої суд вирішив питання про її права, свободи , інтереси та обов'язки , посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2015 року по справі № 646/7750/15-ц задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна, визнання права власності .

Зазначеним рішенням встановлення факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період з 01 липня 2006 року по 31 грудня2012 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1, що утворився внаслідок реконструкції квартир.

ОСОБА_3 визнає позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо звернення стягнення на житловий будинок, а також передачу його в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також бажає відповідати за зобов'язаннями перед кредитором іпотечним майном.

Також ОСОБА_3 не підтримує, не визнає та заперечує проти позовних вимог ОСОБА_4 що встановлення факту знищення іпотечних квартир та припинення договору іпотеки, т.я. в даному випадку знищення квартир не відбулося.

Крім того, вказує, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2008 року, яким задоволено позов ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності, яким встановлено, що ОСОБА_4 провів реконструкцію квартир, скасовано за нововиявленими обставинами ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2010 року, а рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2011 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок - відмовлено в повному обсязі.

Відповідно доказів, що містяться в матеріалах справи, житловий будинок № АДРЕСА_1, складається лише з квартир № 1, 5та 7 ( несучі стіни будівлі та загальна площа приміщень не змінена), квартири є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки № ML700/558/2006 від 12.07.2006 року.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Жила П.С. у відзиві - поясненнях від 06.12.2018 року підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явився, подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав заяву про відмову від зустрічного позову. проти задоволення позову ТОВ «Факторинг Україна» та апеляційної скарги не заперечував

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала заяву до суду апеляційної інстанції про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення заяви ОСОБА_4 про відмову від зустрічного позову не заперечувала, підтримала свою апеляційну скаргу.

Зважуючи на викладене, а також на положення ст. ст. 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за їх відсутністю.

У судовому засіданні представник ТОВ «ЛТП Факторинг Україна» та представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_4 про відмову від зустрічного позову, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року в частині вирішення зустрічного позову визнано нечинним. Закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про встановлення факту знищення квартир, визнання договору іпотеки припиненим.

Частиною 1 статті 367ЦПК України передбачено,що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 визнано нечинним та закрито провадження у справі, то в цій частині висновки суду першої інстанції не переглядаються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно частини 3 ст.12 та частини 1 статті 81 ЦПК України саме на сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Згідно частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати інші процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив учасникам справи рівні можливості щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків , передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечується та підтверджується наявними у справі доказами, що 12 липня 2006 року між Акціонерним Комерційним Банком «Райффайзенбанк Україна» ( надалі за текстом - Банк) та ОСОБА_4 ( надалі за текстом - Позичальник або Іпотекодавець )було укладено Кредитний договір № ML 700/558/2006 ( надалі за текстом - Кредитний договір). ( т.1 а.с. 10-13).

Відповідно до п.п.2 , 3, 4 частини 1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: - розмір Кредиту , валюта Кредиту - 148 000,00 дол. США; цільове використання Кредиту - купівля нерухомого майна, річна база нарахування процентів - 360 днів у році; сума першочергового внеску - 20,19 % вартості нерухомого майна у відповідності до Договору купівлі-продажу; дата остаточного повернення кредиту - 12 липня 2021 року; для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка - 11,0 % річних; повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів.

Сторони Кредитного договору визначили в п.п. 1.5.1 п.1.5. Кредитного договору, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредити та сплати процентів ( Додаток № 1до Кредитного договору)( т.1.а.с. 18-19).

Умови дострокового виконання боргових зобов'язань за ініціативою Банку сторони виклали , в т. числі в п.1.9., зокрема визначили, що Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх Боргових зобов'язань . При цьому, виконання Боргових зобов'язань повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги. Вимога вважається надіслано в день її направлення на адресу Позичальника, що зазначена у Кредитному договорі.

Усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватися у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених цим договором, Інші платежі згідно з умовами цього договору розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України , виходячи з валютного курсу НБУ на день сплати( п.п.1.11.1 та 1.11.1.1. пункту 1.11 Кредитного договору.

За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Кредитним договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення ( п.п. 4.1.1 розділу 4 Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 12 липня 2006 року між Акціонерним Комерційним Банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № PML 700/558/2006, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А., реєстровий номер 4289 ( надалі за текстом - Іпотечний договір) ( т.1 а.с. 15-17).

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є квартири, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. 12 липня 2006 року за реєстр № 4285, та АДРЕСА_1 кв. 5,7 та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. 12 липня 2006 року за реєстр № 4281 ( надалі за текстом - Предмет іпотеки) . Опис предмета іпотеки склад предмета іпотеки визначено в п.п. 3.1 та 3.2 статті 3 Іпотечного договору.

Згідно з витягом зі Статуту Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку « Райффайзенбанк Україна». ( т. 1 а.с. 23).

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги., який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий № 8893. ( т.1. а.с. 28-29).

Предметом договору про відступлення права вимоги є права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору ( п.1.1. Договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до Витягу з Додатку до Договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 р. права вимоги відступлено за кредитним договором № ML 700/558/2006 від 12 липня 2006 року ( т.1 а.с. 30).

Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання кредитного договору, забезпечення його виконання іпотекою та заміни кредитора у зобов'язанні.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

Статтями 512, 514 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), і при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 3 статті 10, статтею 60 ЦПК України в редакції, що діяла на момент розгляду справи судом першої інстанції кожна сторона повинна довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту частини другої статті 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частинами першою, п'ятою, дев'ятою статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У розділі другому глави другої цього Порядку передбачено процедуру нотаріального посвідчення угоди про відчуження предмета іпотеки іпотекодержателем.

Закон не передбачає такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як визнання за Іпотекодержателем права продажу предмета іпотеки від імені іпотекодавця .

Умовами Іпотечного договору, а саме п. 6.4 «Позасудове врегулювання» передбачено :» Цим Сторони дійшли згоди, що Іпотекодржатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання : Іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Враховуючи наведене, вимоги ТОВ « ОТП Факторінг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ТОВ « ОТП Факторінг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки з наданням всіх повноважень продавця, в тому числі з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Реєстраційної служби Харківського МУЮ, ВРЖЕУ, нотаріату, також з надання права на укладання договору оренди житла , суперечать закону та умовам укладеного між сторонами іпотечного договору, а тому не підлягають задоволенню.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів того, що будинок АДРЕСА_1 є предметом іпотеки та способом забезпечення належного виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором.

В тексті Кредитного договору прямо і однозначно вказано, що предметом іпотеки є саме квартири, а не весь багатоквартирний будинок в цілому.

Відповідно до частини 1 та частини 2 ст. 11 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Аналогічні норми містяться в частині першій та третій ст. 13 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 31 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернувшись 31 жовтня 2014 року до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, зазначив, що « подає на розгляд суду позовну заяву із позовними вимогами наступного змісту» та просив суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML 700/558/2006 від 12.07.2006 року в розмірі 9 123 729,29 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, яке належить ОСОБА_4, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі покупцеві предмету іпотеку за іпотечним договором іпотеки № PML700/558/2006 від 12.07.2006 року, а саме - житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду, щодо ненадання позивачем доказів того, що предметом іпотечного договору № ML 700/558/2006 від 12.07.2006 року є саме житловий будинок АДРЕСА_1.

Стосовно визнання ОСОБА_4 позову ТОВ «Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналогічні норми містяться в статті 174 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не подавав до суду першої інстанції письмову заяву про визнання позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що визнання позову ОСОБА_4 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить закону, з огляду на те, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Україна» не підлягають задоволенню.

Згідно з статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, встановивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 залишено без задоволення судові витрати у виді судового боргу, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.141,367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення .

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року залишити без змін .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина