Дата документу 19.12.2018 Справа № 554/9300/18
Провадження № 2о/554/277/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Шевченківський районний у м. Полтаві відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визначивши заінтересованою особою Шевченківський районний у м. Полтаві відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

У заяві прохала встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що вона має німецьке походження та за національністю є німкеня.

Заяву обґрунтовує тим, що вона народилась 02.11.1947 року у м. Бершадь Вінницької області, згідно свідоцтва про народження є українкою, ідентифікує себе етнічною німкенею по материнській лінії та бажає встановити цей факт. Встановлення факту етнічного німецького походження необхідне заявнику для подальшої реалізації особистих прав, у звязку з чим звернулась до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2018 року відкрите провадження по справі.

Заявник у судове засідання не з»явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, прохала їх задовольнити у повному обсязі (а.с.132).

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, надіслав до суду пояснення, у яких зазначив, що Відділ поважає право громадянки ОСОБА_1 на національне самовизначення факту, що має юридичне значення (123).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами глави 6 розділу IV ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії ЯР № 416741 02 листопада 1947 року народилася ОСОБА_2 батьком якої є ОСОБА_3 українець, матір»ю ОСОБА_4 Афанасієвна українка (а.с.9).

Згідно копії Витягу із послужного списку архівної особової справи майора ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що він одружений на ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_3, має дітей Валентину, ІНФОРМАЦІЯ_4, Світлану 1936, р.н., ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.30).

З копії автобіографії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що батьками його дружини ОСОБА_4 Афанасієвни є батько ОСОБА_5, матір»ю ОСОБА_7 (а.с.34-36).

З копії архівної довідки виданої 01.08.2018 р. № 5/155483 Центральним архівом міністерства оборони Російської Федерації ОСОБА_8 вбачається, що в особовій справі ОСОБА_9 союзу генерал-майора ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, зазначено, що його батьком є ОСОБА_11, матір»ю ОСОБА_12. Значиться запис про сестру ОСОБА_7, яка проживала в Шишацькому районі Полтавської області (а.с.45-46).

Згідно довідки виданої виконкомом Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, дійсно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.54).

З довідки виданої Державним архівом Полтавської області віл 15.05.2017 р. № 06-13/451 вбачається, що у матричній книзі для запису народжень, одружень, померлих парафіян Успенської православної церкви слободи Рублівка Богодухівського повіту Харківської губернії за 1886 рік є метричний запис про шлюб 04.06.1886 р. поселяника-власника д. Хрищатик * Роменського повіту Полтавської губернії ОСОБА_13 про шлюб з пономарською донькою слободи Рублівка Іустинією * Романівною Печкиною (а.с. 56 -59).

З архівної довідки виданої Державним архівом Сумської області від 01.08..2017 р. вбачається, що у документах архівного фонду Роменського повітового казначейства Полтавської губернії є відомості про родину ОСОБА_14, де у ревізійній казці с. Хрещатик за 1858 рік значиться запис колоніст ОСОБА_15, його дружина ОСОБА_16. Син новонароджений ОСОБА_13 (а.с.62-74).

Відповідно до статті 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно пункту 3 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються краї корінних народів і національних меншин.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, повязаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Окрім того, відповідно до статті 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Нормами статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно із положеннями статей 269, 270, 300 Цивільного кодексу України право на національність є особистим немайновим правом.

Відповідно до статті 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на індивідуальність; фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

26 червня 1992 року Верховною Радою України було затверджено Постанову «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» та свідоцтва про народження» № 2503-ХІІ, де не передбачено визначення національності фізичної особи громадянина України, тобто з прийняттям вказаної постанови з паспорту громадянина України та свідоцтва про народження була виключена графа про національність.

За викладених обставин, на даний час нормативно-правовими актами України не передбачена можливість визначення національності громадян України у документі, який посвідчує таку особу.

Згідно із положеннями статті 293 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Наведений у статті 315 Цивільно-процесуального кодексу України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень частини 2 статті 315 Цивільно-процесуального кодексу України, у судовому поряду можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, шо мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якшо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, шо має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Також пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Так, встановлення факту належності ОСОБА_1 до національності «німкеня» необхідно їй для підтвердження німецького походження, та можливості отримати окремі пільги і гарантії, що передбачені чинним законодавством Німеччини для громадян пострадянських республік німецького походження (етнічних німців) .

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_1 усвідомлює себе етнічною німкенею, враховуючи встановлені факти німецького походження її матері, а також те, що національність особи визначається відповідно до національності одного з батьків, оскільки встановлення факту належності заявника до національності «німкеня» має юридичне значення, так як заявник довела даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення, суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 263, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, ст. 269, 270, 300 ЦК України, Законом України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, яка народилася 02 листопада 1947 року в місті Бершадь Вінницької області УРСР має німецьке походження та за національністю є німкеня.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Заінтересована особа - Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, місце знаходження м.Полтава, вул.Соборності, 8, .

Суддя Л.І.Савченко