Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 311/645/17 Головуючий у 1 інстанції: Нікандрова С.О. Провадження № 22-ц /778/2843/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Ващенко З.С.

за участі:

державного виконавця Маркіної-Квітки І.С.

представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіної-Квітки І.С., у якій просив суд визнати неправомірними дії цього державного виконавця щодо повернення виконавчого документа йому як стягувачу без прийняття до виконання повідомленням від 19.03.2018, а саме: виконавчого листа № 2/311/461/2017, виданого 22.02.2018р. Василівським районним судом про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1 280 гривень, та зобов'язати державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання; покласти на орган державної виконавчої служби судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - виконавчого листа № 2др/311/3/2017, виданого 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 1 280 гривень неправомірними.

Зобов'язано державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області прийняти до виконання виконавчий лист № 2др/311/3/2017, виданий 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ТОВ «Запорізька насіннєва станція» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 1 280 гривень.

У задоволені скарги ОСОБА_3 в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, державний виконавець Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіна-Квітка І.С. подала апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 липня 2018 року була залишена без руху та апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2018 року було продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І.С. на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіної-Квітки І.С.

Частково не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність в частині відмови у стягненні на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн., що стало наслідком порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції в цій частині та задовольнити ці вимоги скаржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., то в частині визнання дій держаного виконавця неправомірними колегією суддів апеляційного суду не переглядається.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення адвоката стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4., який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення державного виконавця Маркіної-Квітки І.С., яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволені скарги в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 3.1 Угоди № 7 про надання правової допомоги від 17 травня 2018 року ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4, винагорода сплачується у розмірі 3 000 грн., але не більше 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи на підставі акту виконаних робіт, підписаного сторонами, але з наданих стягувачем доказів неможливо встановити обсяг витраченого часу з надання послуг та, відповідно, неможливо в такому разі розрахувати їх вартість.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Оскільки державний виконавець Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Маркіна-Квітка І.С. не є стороною виконавчого провадження, а є посадовою особою органу державної виконавчої служби, на яку відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» покладається примусове виконання рішень, то вимога про стягнення витрат на правову допомогу адвоката з неї особисто задоволенню не підлягає.

В той же час, статтею 452 ЦПК України передбачено покладення судових витрат на орган державної виконавчої служби у випадку задоволення скарги сторони виконавчого провадження, але у цій справі Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до розгляду справи залучений не був, що виключає можливість задоволення будь-яких вимог, спрямованих до нього.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні скарги в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 вересня 2018р.

Головуючий:

Судді: