Справа № 489/4608/18
Провадження № 22-ц/812/535/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2018 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Бондаренко Т.З.,
суддів - Темнікової В.І., Самчишиної Н.В.,
із секретарем судового засідання Яценко Л.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,
відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3
на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 1 листопада 2018 року під головуванням судді - Рум`янцевої Н.О., в приміщенні того ж суду по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів,
в с т а н о в и л а :
В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
Позивач зазначав, що за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2011 року з нього на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на двох синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця. Оскільки старший син досяг повноліття, з нього стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку на утримання сина ОСОБА_6 .
Позивач вказував, що на даний час його сімейний та матеріальний стан змінився, так як на його утриманні перебувають дружина та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з вказаним просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/6 частки всіх видів його заробітку.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 листопада 2018 року позов задоволено. Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 грудня 2011 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист по справі №2-4088/2011 року.

5 грудня 2018 року додатковим рішенням то ж суду розподілено судовий збір.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що позивачем доведено зміну свого сімейного стану, стану здоров`я та матеріального стану через народження дитини та перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначалося, що наявність на утриманні позивача дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку не свідчить про погіршення матеріального стану останнього. Також, що не зважаючи на поранення під час перебування в АТО, позивач продовжує службу в армії та має задовільний стан здоров`я.
Відповідачка вказувала, що позивач крім постійного місця роботи має додатковий заробіток, оскільки працює на базі таксі 15-44 з 2008 року та має додатковий заробіток. Участі у додаткових витратах на утримання дітей позивач не приймає.
У відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що він надав достатньо доказів на підтвердження погіршення у нього майнового стану.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2007 року стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з 26 жовтня 2011 року до досягнення ОСОБА_8 повноліття, потім в розмірі 1/4 частина на утримання ОСОБА_6 , до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу (а.с. 5).
Із змісту вказаного рішення вбачається, що визначаючи розмір аліментів районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 , як платник аліментів, офіційно працював та інших утриманців, крім дітей на яких стягувались аліменти, не мав.
В зв`язку з досягненням сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, аліменти з позивача на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримуються в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше законодавчо встановленого мінімуму.
На даний час, як зазначає позивач, його сімейний та матеріальний стан змінився, на підтвердження чого, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, останній надав відповідні належні докази.
Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , та мають доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6,7).
Дружина позивача, ОСОБА_9 знаходиться на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності АДЖ №145206 та АДЖ №145479 (а.с. 10,11). А відповідно до наказу від 30 серпня 2018 року дружині позивача ОСОБА_9 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 56).
Відповідно до довідки про заробітну плату від 22 червня 2018 року № 158 військової частини НОМЕР_3 , заробітна плата ОСОБА_1 за період з січня 2018 по червень 2018 року склала всього 62547,50 грн., а відповідно до довідки від 17 жовтня 2018 року заробітна плата позивача за період з січня по жовтень 2018 року становила 123972 грн. 50 коп., а на місяць в середньому 12397,25 грн (а.с. 8, 57).
Відповідачка ОСОБА_3 є працевлаштованою особою, та за період з лютого 2018 по липень 2018 року їй нараховано заробітну плату у розмірі 49538,70 грн., що підтверджується довідкою про доходи ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 17 серпня 2018 року (а.с.30).
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі статтею 182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 183 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Так районний суд, вирішуючи даний спір, вірно врахував зміну сімейного стану позивача, порівняно з тим, який він мав на момент стягнення з нього аліментів, а саме наявність в нього ще утриманців, малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружини ОСОБА_9 , яка також до досягнення дитиною трирічного віку, перебуває на його утриманні. В свою чергу збільшення кількості утриманців є фактом, який свідчить про погіршення матеріального стану позивача.
За вказаних обставин, районний суд надав належну оцінку доказам, дослідив обставини, передбачені статтею 182 СК України, і дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, зазначивши про стягнення їх з позивача в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач працює на базі таксі 15-44, не можна прийняти до уваги, оскільки, цьому факту не надано належного підтвердження. Проте, в разі підтвердження фактів щодо наявності додаткового доходу у позивача на стадії виконання судового рішення, всі суми доходу підлягають врахуванню при розрахунку суми аліментів.
Посилання в апеляційній скарзі на наявність додаткових витрат на утримання та навчання дітей, також не можна прийняти до уваги, оскільки, як вірно зазначив районний суд, таке може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, колегія не вбачає підстав для його зміни чи скасування.
Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381-382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді: Т.З. Бондаренко
В.І. Темнікова
Н.В. Самчишина