Дата документу 11.12.2018 Справа № 331/329/13
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 331/329/13 Головуючий у І-й інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/807/539/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служи м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересована особа ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, заінтересована особа ОСОБА_4

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя перебували виконавчі провадження №50032422 із примусового виконання виконавчою листа №331/329/13-ц виданого 13.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 844348,66 грн. та №50032393 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми судового збору у вказаній справі. У зв'язку із повним виконанням своїх зобов'язань перед стягувачем, ОСОБА_5 подано до виконавчої служби заяву про закриття виконавчого провадження та скасування усіх обмежень, накладених в його межах. Постановами відповідача від 23.02.2017 №50032422 та від 23.02.2017 №50032393 відповідні виконавчі провадження закриті на підставі пункту 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак, державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя не здійснив виконавчих дій, а натомість відкрив 28.02.2017 року нові виконавчі провадження №53489384 та № 53484348 про стягнення з позивача на користь відповідача сум виконавчого збору, і не скасував усі обмеження, накладені в межах попередніх виконавчих проваджень.

У зв'язку із викладеними обставинами ОСОБА_3 звернувся до державного виконавця із заявою про зняття обмежень, накладених в межах виконавчого провадження, зокрема, заборони у виїзду за межі країни. Однак, державним виконавцем відмовлено у задоволенні цієї заяви. Заявник вважає, що дії державного виконавця є незаконними та необґрунтованими, порушують права заявника, прийняті безпідставно, з порушенням норм матеріального права.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати дії державного виконавця незаконними, зняти обмеження відносно ОСОБА_3 у виїзді за межі України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано обмеження у тимчасовій забороні виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Олександрівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

До апеляційного суду заявник скарги не з'явився, подав заяву про відкладення справи у зв'язку з перебуванням у службовому відрядженні на конференції.

Натомість жодних відряджувальних посвідчень та доказів на підтвердження того, що таке відрядження було терміновим, а участь заявника скарги була обов'язковою, - не надано, як і не надано належних доказів на підтвердження навіть самого факту проведення такої конференції.

За таких обставин судова колегія вважає неповажними причини неявки заявника скарги та розглядає справу у його відсутність.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що в межах виконавчого провадження, ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09.03.2016 року у справі №331/329/13-ц задоволено подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 у виїзді за межі країни, яке подано 2014 р. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2014 р. тимчасово обмежено ОСОБА_3 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обов'язків, передбачених у виконавчому провадженні з примусовою виконання виконавчого листа № 2/331/384/13. виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Постановою державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.02.2017 №50032422 та від 23.02.2017 №50032393 виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, закриті на підставі пункту 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» , у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На теперішній час закрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, згідно зазначеного рішення суду.

Заявник скарги вважав, що здійснення виконання є безсумнівною підставою для скасування ( зняття ) обмежень, в тому числі щодо виїзду за межі країни.

За змістом статті 383 ЦПК України, чинної на час звернення до суду із скаргою, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частин третьої та четвертої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Проте, положенням частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

З врахуванням того, що виконавчий збір боржником не сплачено та його не стягнуто, відсутні підстави у державного виконавця для скасування зазначених обмежень.

Крім того, за змістом пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тож суд першої інстанції безпідставно вважав, що закриття виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення може бути підставою для скасування заходів обмеження, незважаючи на наявність боргових зобов'язань щодо сплати судового збору.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служи м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо відмови у скасуванні заходів обмежень, - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Олександрівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у цій справі скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служи м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2018 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков