Справа № 365/456/18
Номер провадження: 2/365/313/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.2018 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Денисенко Н.О.

секретар

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Риск» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

3 серпня 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7686 га, кадастровий номер якої перевірить № :07:008:0002, яка розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належать їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 648651, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 12.02.2008.

Згідно із договором оренди землі від 01.09.2010 № 16, зареєстрованого 11.09.2012 за № 01011 (далі Договір від 01.09.2010 № 16), вона передала відповідачу цю земельну ділянку в оренду. П. 6.7 Договору від 01.09.2010 № 16 передбачає внесення орендарем орендної плати у грошовій формі в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік з урахуванням індексів інфляції до 31 грудня поточного року, розмір якої переглядається за згодою обох сторін. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 23963,20 грн.

Всупереч умовам спірного Договору відповідач у 2015 році самостійно переглянув розмір орендної плати та утримав з неї 4000,00 грн судових витрат, що призвело до неотриманням нею орендної плати за цей рік. Також у 2016 та 2017 роках відповідач не сплачував їй орендну плату за користування землею. Її лист-претензію про припинення Договору 01.09.2010 № 16 відповідач отримав 10.04.2018, проте до цього часу не надав відповіді. Систематична несплата орендної плати є істотною умовою порушення Договору від 01.09.2010 № 16, тому просить розірвати цей Договір та скасувати його державну реєстрацію, зобовязати відповідача повернути їй земельну ділянку та стягнути понесені нею судові витрати.

У відзиві на позов уповноважений представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти позову повністю. Проте у подальшому письмово повідомив про зміну своєї позиції щодо позовних вимог та визнання позову повністю.

В судове засідання сторони та їхні представники повторно не зявилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, представники сторін направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, просить прийняти визнання представником відповідача позовних вимог, наслідки чого йому відомі та зрозумілі, та судові витрати покасти на позивача, представник відповідача позов визнає повністю, наслідки чого йому зрозумілі.

Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7686 га, кадастровий номер якої :07:008:0002, розташованої на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області та належить їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 648651 від 12.02.2008, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 003.

01.09.2010 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ОСОБА_4 фермерським господарством «Риск» (орендар) був укладений договір оренди землі № 16, а саме, зазначеної земельної ділянки.

За умовами Договору від 01.09.2010 № 16 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування зазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 1). Її нормативна грошова оцінка становить 23963,20 грн (п. 3).

Строк дії договору становить десять років (п. 5).

Пункт 6 Договору від 01.09.2010 № 16 передбачає внесення орендарем орендної плати у грошовій формі у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року (п. 7).

Розмір орендної плати переглядається за згодою обох сторін (п. 8).

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі, погодженому за згодою двох сторін, в процентах несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 9).

Орендодавець має право отримувати орендну плату (п. 24). Орендар зобовязаний своєчасно сплачувати орендну плату (п. 27).

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором (п. 32).

За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та до цього договору (п. 35).

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 37).

Після державної реєстрації договір набрав чинності. Він не припинений та не розірваний, що визнається та не оспорюється сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач здала, а відповідач прийняв в оренду спірну земельну ділянку та до 2015 року своєчасно сплачував позивачу орендну плату. У 2015 році позивач не отримала орендну плату до 31 грудня. Розмір орендної плати не змінювався.

Відповідно до копій довідки, виданої СФГ «Риск», та податкового розрахунку орендна плата за 2015 рік була нарахована в розмірі 2528,68 грн, в тому числі податок з доходів фізичних осіб 379,30 грн. Відтак до виплати підлягали грошові кошти в розмірі 2528,68 грн. У квітні 2016 року відповідач поштовим переказом за адресою місця проживання позивача частково сплатив їй орендну плату в розмірі 110,82 грн, що не оспорюється сторонами.

Відповідач 23.12.2015 звернувся до позивача із претензією про відшкодування йому витрат на оплату правової допомоги у розмірі 4000,00 грн у звязку із розглядом справи по спору між тими ж сторонами, де позивачу було відмовлено у задоволенні позову.

Листом від 02.02.2017 відповідач повідомив позивачу, що орендна плата буде сплачена поштовим грошовим переказом у звязку з тим, що вона не повідомила, яким чином бажає її отримувати. Одночасно запропонував укласти додаткову угоду про підвищення орендної плати до 8% та провести відповідні перерахунки та виплату за попередні роки. У квітні 2018 позивач звернулась до відповідача із листом-претензією про добровільне розірвання Договору від 01.09.2010 № 16 та вимогою сплатити заборгованість із орендної плати за 2015-2017 роки.

Як вбачається із наданих відомостей, відповідач нарахував позивачу грошові кошти за оренду землі за 2016-2017 роки, а саме, в розмірі 3034,41 грн щорічно, в тому числі податок з доходів фізичних осіб 546,19 грн, військовий збір 45,52 грн (а.с.30, 35-36 копії довідки та податкових розрахунків). Ці виплати та недоплачений розмір орендної плати за 2015 рік відповідач направив позивачу поштовим переказом на загальну суму 7040,00 грн 19.09.2018, переказ № 0283, тобто після звернення позивачем до суду.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 1409,60 грн, які за клопотанням представника позивача залишити за позивачем.

Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову уповноваженим представником відповідача та ухвалити рішення про задоволення позову.

Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 96, 141, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 11, 532, 651 ЦК України, ст. 206 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Риск» про розірвання договору оренди землі задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фермерським господарством «Риск» від 01.09.2010 № 16, зареєстрований у Відділі Держкомзему України у Згурівському районі Київської області 11.05.2012 за № 01011, та скасувати його державну реєстрацію.

Зобовязати ОСОБА_4 фермерське господарство «Риск» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 1,7686 га, кадастровий номер якої :07:008:0002 розташовану на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4 фермерське господарство «Риск»,вулиця Тичини, буд. 6 Турівка Згурівського району Київської області, 07631, ідентифікаційний код в .

Повне судове рішення складене 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко