Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 215/3825/16-ц

провадження № 61-25318св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

представники відповідача: Доценко Тетяна Юріївна, Курочкіна Ірина Сергіївна, СеверетникЛюдмила Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у складі судді Лиходєдова А. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 06 червня 2017 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «Північний ГЗК») про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю батька у зв'язку із професійним захворюванням.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_9 Відповідно до довідки Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи від 16 жовтня 2013 року встановлено причинний зв'язок смерті її батька із професійним захворюванням. Професійне захворювання її батько отримав під час роботи на підприємстві відповідача. У зв'язку зі смертю батька позивачу було завдано моральну шкоду пов'язану з втратою близької людини, яка постійно підтримувала її у складних життєвих ситуаціях, з моменту смерті батька позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, оскільки думки про смерть батька не залишають її до теперішнього часу.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь 275 600,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь ОСОБА_4 - 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю батька у зв'язку з його професійним захворюванням, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що смерть батька позивача спричинена його професійним захворюванням, яке виникло у зв'язку із шкідливими умовами праці у

ПрАТ «Північний ГЗК». Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку що така сума відповідатиме вимогам розумності, виваженості, та буде еквівалентом завданим позивачу моральним стражданням.

У липні 2017 року ПрАТ «Північний ГЗК» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не підтверджено достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань та не обґрунтовано розмір завданої їй моральної шкоди.

13 жовтня 2017 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_9 - батько ОСОБА_4, протягом 36 років 05 місяців працював на ДФ-1 Північний гірничо-збагачувальний комбінат та відкритому акціонерному товаристві «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником яких є ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищували ГДК, що призвело до виникнення у нього професійного захворювання з діагнозом: сидеросилікоз першого ступеню (пізній розвиток), ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першого-другого ступеню (з помірним зниженням слуху), що підтверджується актом розслідування професійного захворювання від 23 вересня 2009 року

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Згідно з висновком Медико-соціальної експертної комісії від 16 жовтня

2013 року причинний зв'язок смерті ОСОБА_9 встановлений із професійним захворюванням, про що видано довідку серії АА № 0000057.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю внаслідок професійного захворювання, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

До правовідносин, коли професійне захворювання мало місце до 01 січня

2004 року (набрання чинності ЦК України), а смерть фізичної особи настала після зазначеної дати, підлягають застосуванню положення статті 1168 ЦК України.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-576цс15.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що смерть батька позивача спричинена його професійним захворюванням, яке виникло у зв'язку із шкідливими умовами праці у ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», дійшов правильного висновку про те, що у відповідності до вимог статті 1168 ЦК України відповідач зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу. Крім того, визнаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, ураховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених смертю батька позивача, характер немайнових втрат, дійшов правильного висновку, що такий розмір грошової компенсації відповідає вимогам розумності та справедливості та узгоджується з розміром моральних страждань позивача.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська