Справа № 2/593/235/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"26" липня 2018 р.

В особі судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

З участю:

Позивачки ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за участі третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Бережанської міської ради в особі служби в справах дітей, надання соціальної допомоги сім'ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, зазначивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Бережанської міської ради в особі служби в справах дітей, надання соціальної допомоги сім'ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 та просить винести рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3. Позовні вимоги мотивувала тим, що від шлюбу із відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні. Також, з часу розірвання шлюбу та припинення спільного проживання з відповідачем, останній не бере участі у вихованні та утриманні дочки, не цікавиться її станом здоров?я, розвитком, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною. Дочка не отримує від батька жодних подарунків на свята та день народження. Зазначила, що таке відношення відповідача до їхньої дочки є його добровільним рішенням, оскільки вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні дитини із батьком. Вказала, що самостійно виховує та забезпечує усім необхідним їхню спільну дитину, надає їй усі матеріальні та духовні блага, необхідні для належного розвитку дитини відповідного віку, а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3.

У підготовчому судовому засіданні у своєму вступному слові позивачка ОСОБА_1 підтвердила всі ті обставини, що зазначені нею у позовній заяві та повідомила, що останні 14 років, можливо ще до розірвання їх шлюбу відповідач перестав турбуватися про їхню спільну дитину. Дочці вже виповнилося 17 (сімнадцять) років, однак відповідач фактично не усвідомлюває, що він є її батьком. Позов просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні у своєму вступному слові позов визнав в повному обсязі та визнав всі обставини, яким позивачка обгрунтовувала позовні вимоги. Щодо його задоволення не заперечив.

Представник служби в справах дітей, надання соціальної допомоги сім'ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у підготовче судове засідання не з?явився, подав суду клопотання, в якому зазначив, що підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та покладається на думку суду щодо вирішення справи. Справу просив розглянути за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено наступне:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день розгляду справи в суді має повних 17 років і є неповнолітньою особою. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 червня 2001 року.

Дочка ОСОБА_2 проживає разом із матір?ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Даний факт стороною відповідача не заперечено.

Із характеристики, виданої Бережанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №2 вбачається, що ОСОБА_2 (дочка сторін по справі) навчається у Бережанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 м.Бережани Тернопільської області; вихованню доньки у сім?ї приділяється належна увага, мати відвідує батьківські збори, контактує з класним керівником, цікавиться шкільними успіхами доньки.

Згідно висновку Бережанської міської ради Тернопільської області №5 від 02 квітня 2018 року, служба у справах дітей, надання соціальної допомоги сім?ям з дітьми та молоді вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2

Як вбачається із заяви від 16 березня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом, ОСОБА_2 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_2

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви відповідача, що наявна в матеріалах справи, він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_3. Даний факт відповідач особисто підтвердив у судовому засіданні. Також підтвердив всі обставини, на які послалася позивачка.

У суду не виникло обґрунтованого сумніву як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання.

Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб.

Із врахуванням вищенаведеного, повно, всебічно та об?єктивно дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що ставлення відповідача до його неповнолітньої дитини є байдуже, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не створює умов для отримання нею освіти.

А тому, суд розцінює таку поведінку відповідача як свідоме ухилення від виховання дитини та від виконання його батьківських обо?язків.

Відтак, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 28, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 157, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 191 СК України, Пленуму Верховного суду України постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення батьківських прав», суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Понесені позивачкою ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. у виді сплаченого нею судового збору при поданні позову до суду, - залишити за позивачкою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Тернопільської області.

Підпунктом 15.5, пункту 15 частини1 Розділу XIII ЦПК України ( Перехідні положення), встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи… апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду;

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до положень цивільного процесуального Кодексу України в редакції чинній до 03 жовтня 2017 року, апеляційна скарга на рішення суду могла бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подавалася апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилалася особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У зв»язку із складністю даної справи, у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України, повне рішення суду складене та підписане 31 липня 2018 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко