Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Стефанишин М.М.,

при секретарі - Химинець О.Я.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12.05.2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний запис - №188 у книзі реєстрації актів про одруження. У шлюбі у них народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, виникають постійні конфлікти та сварки, при яких присутня дитина. Даний шлюб існує тільки формально, приносить негатив для нормального психологічного розвитку дитини. Позивач переконана, що подальше знаходження у шлюбі, який існує тільки формально, є неможливим так як і його примирення.

На момент предявлення даного позову між ними не досягнута згода відносно матеріального забезпечення дитини . Дитина проживає з позивачкою.

З посиланням на викладене, позивач просить суд: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 12.05.2016 року у відділі реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний запис - №188 у книзі реєстрації актів про одруження - розірвати; дитину залишити на вихованні з матір'ю; стягнути з відповідача - ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі на утримання дитини: ОСОБА_3, 30.10.2016 року в розмірі по 2800,00 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, надала суду пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Шлюб між ним та ОСОБА_1 просив розірвати, дитину залишити проживати з мамою ОСОБА_1 Зазначив, що між ним та позивачекою не досягнута згода відносно матеріального забезпечення дитини , оскільки, суму в розмірі 2800 гривень щомісячно є для нього значною і сплачувати не зможе. Вказав на те, що працює на даний час неофіційно в автомайстерні, доходи має, допомагати своїй дитині не відмовляється, аліменти погоджується сплачувати в сумі 1 626 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які наявні у справи і є важливими для вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 12.05.2016 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 188, що стверджується свідоцтвом про одруження, приєднаним до матеріалів справи.

У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є постійні конфлікти та сварки між подружжям, при яких присутня дитина. Даний шлюб існує тільки формально, приносить негатив для нормального психологічного розвитку дитини.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний характер.

При таких обставинах , суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Окрім того на думку суду, обґрунтованими є і вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини разом з нею.

Обгрунтованими є і вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 182 СК України зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік затверджено на 2018 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, надані сторонами докази в підтвердження своїх позовних вимог та заперечень проти позовних вимог, враховує встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину. Як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено. Будь яких обставин, що перешкоджали б відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. З урахуванням викладеного, зважаючи на приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що для задоволення всіх потреб дитини: калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до віку слід визначити розмір аліментів в сумі 1800,00 грн. на дитину.

Обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з нею.

Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З матеріалів справи не вбачається наявність спору щодо визначення проживання їх спільної дитини .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину,суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітини підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі по 1800, 00 грн. на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки стягнення аліментів в розмірі 2800,00 гривень щомісячно на утримання дитини, може, на думку суду, покласти відповідача в скрутне матеріальне становище та залишити його без засобів для існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки з позовом позивач звернулася 06.11.2018 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 76, 81,141, 259, 263-265,268, 280-284, 352, 354,430 ЦПК України , ст.ст.105,110, 112 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2(місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, 88047,Закарпатська область) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 12.05.2016 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про що було зроблено актовий запис № 188- розірвати.

Визнати місце проживання малолітньої дитини : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_5, 88047, Закарпатська область) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_7) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня звернення до суду 06.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 судовий збір у cумі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4