Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 150/937/15-ц

провадження № 61-10896св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Росія»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року у складі судді Суперсон С. П. та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року у складі суддів: Оніщука В. В., Чорного В. І., Чуприни В. О.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до сільськогосподарського товариство з обмеженою відповідальністю «Росія» (далі - СТОВ «Росія») про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов обґрунтований тим, що він є власником борони дискової «БДТ-7» та катка «КЗК-6П». У серпні 2015 року він передав указане майно СТОВ «Росія» у користування для обробки полів. Директор СТОВ «Росія» ОСОБА_3 обіцяв повернути майно до 01 грудня 2015 року, однак на даний час ОСОБА_3 відмовляється повернути борону дискову та каток.

22 січня 2016 року відбулося судове засідання щодо розгляду вказаного позову, за наслідками якого оголошено перерву, справу призначено до розгляду на 27 січня 2016 року.

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що спірне майно відповідач протиправно передав ОСОБА_4 У заяві позивач просив: витребувати у СТОВ «Росія» належні йому борону дискову та каток; у разі фізичного знищення майна з вини СТОВ «Росія» або незаконної передачі третій особі - відшкодувати вартість цього майна у розмірі 103 950 грн.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що у поданій заяві фактично заявлені нові вимоги після початку розгляду справи по суті.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щоу користуванні СТОВ «Росія» перебували борона дискова «БДТ-7» та каток «КЗК-6П», які на даний час знаходяться у ОСОБА_4 на території його домоволодіння в АДРЕСА_1.Таким чином, сторонами підтверджено ту обставину, що сільськогосподарська техніка відсутня за місцезнаходження СТОВ «Росія».

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що спірна сільськогосподарська техніка відсутня в СТОВ «Росія», а знаходиться на території будинковолодіння ОСОБА_4 Зі змісту наданої ОСОБА_4 розписки вбачається, що він забрав з території СТОВ «Росія» належну йому сільськогосподарську техніку, а саме: каток та дискову борону «БДТ-7», в січні 2016 року, яку здавав на зберігання в серпні 2015 року, претензій до комплектації не має. Позивач на підтвердження свого права власності на зазначену сільськогосподарську техніку надав лише копії розписки та накладних, однак відповідних правовстановлюючих документів, які б достовірно підтверджували факт права власності на вказане майно, ним не надано. Викладені в апеляційній скарзі твердження про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки не було замінено первісного відповідача належним відповідачем, є безпідставними, оскільки відповідне клопотання позивачем не заявлялось, а також не заслуговують на увагу посилання на безпідставність не прийняття заяви про збільшення позовних вимог, оскільки в даному випадку позивач не позбавлений права заявити відповідний позов до належного відповідача.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати судові рішення та задовольнити позов повністю, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки внаслідок таких дій відповідач передав спірне майно третій особі - ОСОБА_4 (його батьку, з яким у нього неприязні відносини). Суд не дав оцінки доказам у справі, які підтверджують право власності позивача на спірне майно, а саме: копії накладних, розписки про придбання техніки на його ім'я, покази свідка ОСОБА_5 З'ясувавши особу, якій незаконно передано спірне майно, суд не залучив його до участі у справі. Крім того, заява про збільшення позовних вимог є доповненням позову, а не зміною його предмета, як зазначив суд першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.

27 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивач на підтвердження права власності на спірну сільськогосподарську техніку надав копію розписки, згідно якої ОСОБА_6 відчужив йому дискову борону «БДТ-7», копію накладної № 40 про розрахунок із ОСОБА_6 за розпискою; копію накладної № 110 від 16 лютого 2015 року про придбання в ТОВ «Агромаш-Калина» катка «КЗК-6П» (а. с. 5-7).

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України 2004 року).

Посилаючись на те, що позивач не надав відповідних правовстановлюючих документів, які б достовірно підтверджували факт права власності на спірне майно, апеляційний суд не вказав, якими документами підтверджується право власності на сільськогосподарську техніку (дискову борону та каток) та яким законом визначено форму такого правовстановлюючого документа.

Крім того, апеляційний суд залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у позову з тих підстав, що у відповідача відсутнє витребовуване майно. При цьому апеляційний суд при вирішенні справи виходив також і з того, що позивач не довів належність йому як власнику цього майна. Тобто, апеляційний суд при вирішенні справи дійшов суперечливих висновків.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання про прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог, необхідно зазначити таке.

У справах позовного провадження особами, які беруть участь

у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб (стаття 26 ЦПК України 2004 року).

Статтею 27 ЦПК України 2004 року визначені права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі: вони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

За змістом частини першої статті 30 ЦПК України2004 року сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 ЦПК України 2004 року, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов (частина друга статті 31 ЦПК України 2004 року).

22 січня 2016 року відбулося судове засідання щодо розгляду позову ОСОБА_1, під час якого проголошено зміст позовної заяви та за наслідками якого оголошено перерву, справу призначено до розгляду на 27 січня 2016 року.

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що спірне майно відповідач протиправно передав ОСОБА_4 У заяві позивач просив: витребувати у СТОВ «Росія» належні йому борону дискову та каток; у разі фізичного знищення майна з вини СТОВ «Росія» або незаконної передачі третій особі - відшкодувати вартість цього майна у розмірі 103 950 грн.

Доповнення позовної заяви вимогою про компенсацію вартості сільськогосподарської техніки у разі неможливості її повернення в натурі зумовлено необхідністю захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, зокрема у зв'язку із з'ясуванням змісту розписки ОСОБА_4 від 16 грудня 2015 року (видана під час розгляду справи в суді першої інстанції) про те, що він забрав з території СТОВ «Росія» сільськогосподарську техніку, а саме: каток та дискову борону «БДТ-7», в січні 2016 року.

Таким чином, первісно заявлена позовна вимога про витребування майна не змінилася, а доповнилася вимогою про компенсацію вартості майна у випадку його втрати чи незаконної передачі третій особі. Матеріально-правова вимога - повернення майна в натурі або компенсація його вартості - заявлена до СТОВ «Росія» як до особи, якій передано сільськогосподарську техніку в користування та яка не повернула її власнику в належному стані за закінченням строку користування. За таких обставин, висновки апеляційного суду про те, що позивач не позбавлений права заявити відповідний позов до належного відповідача (ОСОБА_4) є безпідставними.

Згідно із частиною другою статті 31 ЦПК України 2004 року збільшити розмір позовних вимог позивач має право протягом усього часу розгляду справи, тобто до початку судових дебатів, оскільки під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог (частина восьма статті 193 ЦПК України 2004 року).

Таким чином, заяву про збільшення позовних вимог від 27 січня 2016 року ОСОБА_1 подав до початку судових дебатів, тому суд безпідставно відмовив у прийнятті вказаної заяви.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, не можуть бути самостійною підставою скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ухвали судів про забезпечення позову не є предметом касаційного оскарження.

Враховуючи допущені судами порушення норм процесуального права, судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за статтею 411 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду вінницької області від 25 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик