Справа № 2/593/316/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його особою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що на підставі договору міни від 4 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу ОСОБА_3, і зареєстрованого за № 672, вона є власником будинку, розташованого за адресою: м. Бережани Тернопільської області, вул. Зарайський потік, 34, в якому залишилося зареєстрованим постійне місце проживання відповідача, який вселився в даний будинок як син попереднього власника будинку. Після оформлення договору міни вище вказаний будинок належить лише їй, а відповідач не належить до членів її сім'ї. А так як реєстрація відповідача у її будинку обмежує її у можливості розпорядитися своєю власністю на свій розсуд, звернулася до суду із позовом про визнання відповідача особою, що втратила право на користування цим житлом.

В судове засідання позивачка не зявилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився. Від його представника надійшло письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог заперечень не мають.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги письмові заяви сторін, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був вселений в будинок № 34 по вул. Зарайський потік в м. Бережани Тернопільської області, своєю матірю, яка на той час була власником вказаного будинку. На підставі договору міни від 4 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу ОСОБА_3, і зареєстрованого за № 672, позивачка ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: м. Бережани Тернопільської області, вул. Зарайський потік, 34, в якому залишилося зареєстрованим постійне місце проживання відповідача, який вселився в будинок як син попереднього власника будинку. Після оформлення договору міни житлового будинку вище вказаний будинок належить лише позивачці, а відповідач не належить до членів її сім'ї.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння - у спосіб, передбачений ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника квартири, житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак, за ч. 2 цієї ж статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі своєї відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз змісту вказаної правової норми свідчить про те, що право члена сім'ї власника квартири (будинку) користуватися цим житловим будинком виникає лише за умови наявності у власника права приватної власності на це майно і пов'язано з існуванням між власником та вселеною особою сімейно-правових відносин, а відтак припинення права власності особи на таке житло припиняє право вселених нею членів її сім'ї на користування цим будинком, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, за якою припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, припиняє сам сервітут.

З містом ч. 4 ст. 156 ЖК України також передбачено збереження права користування житлом для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, лише при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

А так як судом встановлено, що відповідач не набув самостійного права користування житлом з підстав, передбачених законом (найм, оренда тощо), тому відповідно до наведених вище норм матеріального права після зміни власника він втратив право на користування цим житлом, а поскільки представник відповідача, подавши до суду свою письмову заяву, позов визнав та не заперечував проти його задоволення, тому у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки слід визнати підставними і задоволити їх.

На підтаві наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч.4 ст. 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України та ч. 4 ст. 156 ЖК України, ст.ст.16, 386, 391 , ч.2 ст. 405, п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування належним позивачці житловим будинком, що знаходиться в м. Бережани Тернопільської області, вул. Зарайський потік, 34.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_4