Справа № 183/2092/18
№ 2/183/2043/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

17 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суджу з позовом до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

22 травня 2018 року позивач звернувся до суду з уточненою заявою, в якій усунув недоліки первісної заяви.

Ухвалою суду від 23 травня 2018 року було відкрите провадження у справі.

Ухвалою суду від 26 червня 2018 року до участі у справі в якості належної третьої особи був залучений Виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області

10 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

В обґрунтування вимог, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що на праві власності їй належить будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36, право власності підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданим 10.04.1992 р.

В будинку з 25.10.2007 р. зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною її сина ОСОБА_3.

Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було розірвано у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 з 25.10.2007 р. зареєстрована в житловому будинку, вона не проживала та не проживає в ньому з часу реєстрації.

ОСОБА_1 зазначила в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач ОСОБА_2 може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Позивач посилався на те, що реєстрація відповідачки перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36, примусово зняти її з реєстраційного обліку у зазначеному жилому приміщенні.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36.

Право власності позивача підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданим 10.04.1992 р. виконавчим комітетом Новомосковської міської ради.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.

Судом встановлено, що в жилому будинку з 25.10.2007 р. зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною сина позивачки ОСОБА_3.

У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно акту квартального комітету від 15.04.2017 року ОСОБА_2 з 25.10.2007 р. не проживає в будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36.

На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України вона може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як зазначалося вище, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку в спірному жилому приміщенні, в звязка уз чим, суд приходить до наступного.

У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в України», визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що в задоволенні зазначеної частини вимог позивача належить відмовити, оскільки законодавством України встановлений інший порядок зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), третя особа Виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Новомосковськ. вул. Гетьманська, 14) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36.

В задоволенні іншої частин позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) судові витрати в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя Д.І. Городецький