Провадження № 22-з/772/76/18
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 рокуСправа № 127/18036/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Оніщука В.В., Якименко М.М., секретар - Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової і моральної шкоди,-

встановив:

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової і моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Вінницькій області на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 345616,50 грн. (триста сорок п'ять тисяч шістсот шістнадцять гривень п'ятдесят копійок) та моральну шкоду в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень).

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Вінницькій області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3303,60 грн. та витрати за проведення експертизи в сумі 7309,50 грн.

16 серпня 2018 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшла заява Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити розподіл судових витрат, зокрема судового збору в сумі 508 грн. 64 коп. та витрат на проведення комплексної судової експертизи в сумі 22 320 грн.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з п.1 ст. 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Відповідно до п. в п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови апеляційного суду має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

У своїй заяві ДП « Вінницький облавтодор» зазначає, що ними сплачено судовий збір у сумі 508,64 коп., та понесені витрати на проведення судової комплексної дорожньо-технічної та авто-технічної експертизи в розмірі 22320 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою, як в частині сплати судового збору так і понесених витрат на проведення експертизи, але розмір судового збору, про який йде мова у заяві, не відповідає фактично сплаченим коштам.

Так, апелянт при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір не 508,64 грн, а 6000,83 грн..

Під час розгляду апеляційної скарги апелянт заявив клопотання про призначення комплексної судової дорожньо-технічної та авто-технічної експертизи, яке судом було задоволено.

Вартість проведеної комплексної судової дорожньо-технічної та авто-технічної експертизи (№ 9504 від 28.02.2018 року) - 22 320 грн. було сплачено апелянтом, що підтверджується рахунком, наданим експертною установою та платіжним дорученням .(Т 2 а.с. 97, 170)

Колегія суддів при ухваленні рішення не вирішила долю вказаних судових витрат, які поніс заявник-апелянт, та які підлягають стягненню.

За загальним правилом, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати пов'язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - позивача; в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку встановлено, що ДП «Вінницький облавтодор» ухвалою суду першої інстанції, був залучений до участі у справі як співвідповідач, після чого позовні вимоги ОСОБА_2 стосувались двох відповідачів.

В подальшому, рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, та шкода, яку просив стягнути позивач, стягнута лише з ДП «Вінницький облавтодор», який не погодився з даним рішенням і подав апеляційну скаргу, сплативши при цьому відповідний розмір судового збору.

В подальшому, ДП ««Вінницький облавтодор», маючи на меті довести відсутність його вини, просив призначити судову комплексну експертизу, що судом апеляційної інстанції було зроблено. При цьому було апелянтом сплачено виставлений експертною установою рахунок.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2018 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалене нове, яким шкоду, яку просив стягнути позивач, стягнуто з іншого відповідача. В задоволенні вимог до ДП «Вінницький облавтодор» - відмовлено.

Отже, апелянт, який був співвідповідачем, поніс необхідні судові витрати, які відповідно до загальних принципів цивільно-процесуального законодавства повинні бути відшкодовані йому в разі відмови в задоволенні позовних вимог до нього. При цьому, позовні вимоги позивача теж задоволенні, що тягне за собою компенсацію судових витрат понесених ним.

Вирішуючи питання, з кого ж необхідно стягнути ці витрати, колегія суддів бере до уваги те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, першочергово зазначив відповідачем Управління автомобільних доріг у Вінницькій області, і просив саме з нього стягнути шкоду. ДП «Вінницький облавтодор» змушений нести витрати, в зв'язку із залученням його судом як співвідповідача за вимогами позову.

Визначальним при вирішенні даного питання є п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в якій вказується, що суд враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат, зокрема, поведінку сторін під час розгляду справи. В даному випадку колегія суддів, бере до уваги те, що, апелянт був залучений у справі як співвідповідач проти його волі чи волі позивача, при тому, що основний відповідач - Управління автомобільних доріг України, просив залучити апелянта як третю особу, також те, що дії апелянта були направлені як на захист своїх інтересів, так і на захист інтересів іншого відповідача (такий висновок зроблений виходячи із змісту апеляційної скарги та клопотання про призначення судової комплексної експертизи).

Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги вищезгадані норми цивільно-процесуального закону, колегія суддів вважає, що судові витрати, які понесло ДП «Вінницький облавтодор» при подачі апеляційної скарги та розгляду її по суті підлягає стягненню на їх користь з іншого відповідача - Управління автомобільних доріг України, яке було основним відповідачем у справі, яке не апелювало рішення суду, і не несло в зв'язку з цим жодних судових витрат, і в кінці, рішенням суду позов був задоволений, та стягнуто з нього шкоду.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 382 ЦПК України, суд-

постановив:

Заяву Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Служби автомобільних доріг у Вінницькій області () на користь Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» () судові витрати, а саме 6000 (шість тисяч гривень) грн. 83 коп. - сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги та 22 320 грн. (двадцять дві тисячі триста двадцять гривень) - вартість проведеної комплексної судової дорожньо -технічної та авто-технічної експертизи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання її копії до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Сало Т.Б.

Судді: Оніщук В.В.

Якименко М.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Сало Т.Б.