Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 592/3181/16-ц

провадження № 61-18303св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Лузан Л. В., Дубровної В. В., Сибільової Л. О.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за оплачені комунальні послуги.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_7, після смерті якої нотаріус Другої Сумської державної нотаріальної контори 19 червня 2013 року видав свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, йому та на 1/4 частину вказаної квартири на ім'я ОСОБА_5

У оспорюваній квартирі проживає він зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_8, 2010 рокународження, та ОСОБА_5 зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_9, 2002 року народження. Загальна площа квартири складає 47,6 кв. м. Він займає кімнату площею 18,3 кв. м, а відповідач ? кімнату площею 11,2 кв. м. У загальному користуванні знаходяться кухня площею 7,2 кв. м, ванна кімната площею 2,4 кв. м, вбиральня площею 1,3 кв. м, коридор площею 7,2 кв. м. Він користується площею 27,35 кв. м, а відповідач користується площею 20,25 кв. м.

На їхню адресу находять платежі за комунальних послугах. Відповідач вибірково сплачує платежі, посилаючись на те, що у неї немає коштів, у зв'язку із чим виникає борг. Він оплачує платежі на протязі майже чотирьох років. За три роки йому відповідач зобов'язана повернути за оплачені послуги з теплопостачання ? 870,84 грн, із вивозу твердих побутових відходів ? 93,63 грн, за спожиту воду та водовідведення ? 806,11 грн, за повірку лічильника води та за заміну лічильника води ? 197,50 грн, із захоронення твердих побутових та негабаритних відходів ? 23,03 грн, комунальні послуги ? 339,49 грн, із газопостачання ? 1 138,95 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість оплату комунальних послуг за період із 01 лютого 2013 року по 01 лютого 2016 року у розмірі 3 469,55 грн, а також судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 заборгованість за квартирну плату та плату за комунальні послуги за період із 01 лютого 2013 року по 01 лютого 2016 року у розмірі 3 469,55 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, як співвласник квартири, яка належить сторонам на праві спільної часткової власності, зобов'язана оплачувати комунальні послуги. Оскільки позивач сплатив замість відповідача грошові кошти за наданні комунальні послуги у розмірі 3 469,55 грн, то вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2016 року змінено. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 3429,54 грн, а не 3 469,55 грн як зазначено у рішенні, ? у рахунок відшкодування витрат по оплаті наданих комунальних послуг за період із 01 квітня 2013 року по 01 лютого 2016 року. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що сторони є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов'язанні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач довів належними доказами, що у зв'язку із оплатою ним комунальних послуг замість відповідача, в останньої виник борг, який вона зобов'язана погасити. Заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, тому заборгованість відповідача перед позивачем виникла за оплату комунальних послуг, здійснених протягом останніх трьох років.

У січні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2016 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд змінити рішення суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно розраховані частки квартири відповідно до яких здійснюється оплата за спожиті комунальні послуги, оскільки між сторонами встановлений порядок користування квартирою. Судом допущена помилки при розрахунку заборгованості перед надавачами комунальних послуг, у зв'язку із чим із відповідача на його користь підлягає стягненню грошова сума у розмірі 5 046,20 грн. Судом апеляційної інстанції не переглянута вимога про відшкодування відповідачем на користь позивача коштів за ремонт та повірку лічильників.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

У квітні 2017 року від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_11 надійшли заперечення на касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_6, у яких заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_6, не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними братом і сестрою.

20 січня 1997 року ОСОБА_12 (мати сторін), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видане свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого вказаним особам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 лютого 2011 року визнано, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках ? по 1/3 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати сторін - ОСОБА_7

19 червня 2013 року нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори за № 2-985 та 2-989 видані свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на 3/4 частки спадщини на ім'я ОСОБА_4 та на 1/4 частку спадщини на ім'я ОСОБА_5 Спадщина складається із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1

Таким чином співвласниками квартири АДРЕСА_1 є:

ОСОБА_4, якому належить 7/12 частин квартири (1/3 частина + 3/4 частини від 1/3 частини (яка є спадщиною після смерті матері));

ОСОБА_5, якій належить 5/12 частин квартири (1/3 частина + 1/4 частина від 1/3 частини (яка є спадщиною після смерті матері)).

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» від 12 листопада 2015 року № 658 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4, його син ? ОСОБА_13, ОСОБА_5, її син - ОСОБА_9

Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2013 року за № 2-985.

Відповідно до частини першої статті 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення оспорюваних відносин, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги ? регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частково змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши надані докази встановив, що відповідач є власником 5/12 частини оспорюваної квартири, у період із 01 квітня 2013 року до 01 лютого 2016 року позивач сплатив замість відповідача грошові кошти у розмірі 3 429,54 грн за надані комунальні послуги, а тому дійшов правильного висновку про те, що вказана сума підлягає стягнення із відповідача на користь позивача.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що апеляційним судом не правильно розраховані частки квартири відповідно до яких здійснюється оплата за спожиті комунальні послуги, оскільки між сторонами встановлений порядок користування квартирою, є необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Отже, щоб встановити порядок користування квартирою співвласники мають право укласти договір, в якому виділити у користування окремі кімнати та розподілити між собою права та обов'язки. У випадку, коли співвласники не досягли згоди щодо порядку користування квартирою, існує можливість звернутися з відповідним позовом до суду.

Оскільки між сторонами ні у добровільному порядку на підставі укладеного договору, ні у судовому порядку не визначений порядок користування належної їм квартири, тому відсутні підстави для розподілу оплати за надані житлово-комунальні послуги відповідно до фактично займаної сторонами площі квартири.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційним судом допущена помилки при розрахунку заборгованості перед надавачами комунальних послуг, у зв'язку із чим із відповідача на його користь підлягає стягненню грошова сума у розмірі 5 046,20 грн, є безпідставними.

Звертаючись до суду із позовом, позивач із урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд стягнути із відповідача на його користь борг за оплачені комунальні послуги у розмірі 3 469,55 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною другою статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не заявлялася вимога про стягнення боргу за оплачені комунальні послуги у розмірі 5 046,20 грн, тому вказана вимога не може розглядатися судом касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не переглянута вимога про відшкодування відповідачем на користь позивача коштів у розмірі 197,50 грн за ремонт та повірку лічильників, є безпідставними, оскільки вказана вимога була задоволена судами і зазначена сума включена до загальної суми, що підлягає стягненню.

Висновки суду по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем належним чином.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ? ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик