Справа № 442/6663/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/615/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколота Т.І., Цяцяка Р.П.

секретар Яремко Е.Р.

З участю: представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області віід 25 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від від 19 квітня 2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 рокускасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VDRA800000033 від 04.04.2008 року, що виникла станом на 17.09.2015 року в сумі 11605,97 дол. США, з яких 4795,55 дол. США - заборгованість за кредитом; 865,90 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 5661,45 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором; 283,07 дол. США - процентна складова штрафу, що в еквіваленті станом на дату складання розрахунку 17.09.2015 року згідно із офіційним курсом НБУ складає 253 242,26 грн. та 250 грн. 00 коп. фіксована складова штрафу за договором- всього 253 492 (двісті п»ятдесят три тисячі чотириста дев»яносто дві) грн. 26 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3783,92 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3783,92 грн. за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду рішення апеляційного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним і необгрунтованим. Звертає увагу, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання у зв'язку з чим станом на 17.09.2015 року має заборгованість 21409 доларів США. Суд не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Крім цього, звертає увагу на вимоги ст.264 ЦК України про переривання строку позовної давності. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання, яке неодноразово відкладалося через його неявку не з»явився, хоч був належним чином повідомлений за наданою ним адресою та на офіційному сайті Апеляційного суду Львівської області. (а.с.142).

Відповідно до ст. 372 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчиши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скрга підлягає до часткового задоволення.

06 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по Кредитному договору №VDR 800000033 від 04.04.2008 року, що виникла станом на 17.09.2015 року.

В обгрунтування позову посилаються на те, що відповідач ОСОБА_3, порушуючи норми законодавства та умови Кредитно-заставного договору від 04 квітня 2008 року зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 17 вересня 2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 21 тис.409 доларів США 26 центів, яка складається з 4 тисячі 795 доларів США 55 центів-заборгованість за кредитом; 865 доларів США 90 центів-заборгованість з комісії за користування кредитом; 14 тис.717 доларів США 41 цент- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 11 доларів США 46 центів-штраф (фіксована складова); 1 тисяча 18 доларів США 94 центи-штраф (процентна складова), що за курсом НБУ станом на 17 вересня 2015 року складало 467 тисяч 156 грн. 06 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що 04 квітня 2008 року ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитно-заставний договір з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 тисяч 212 доларів США 85 центів на строк до 3 квітня 2013 року зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 11,04% річних, а також із сплатою банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 121 долар США 69 центів, які сплачуються в момент видачі кредиту, а також 0,60% від суми виданого кредиту, які сплачуються щомісяця.

Відповідно до підпункту 14.2 цього договору у випадку порушення позичальником зобов»язання щодо сплати винагороди та процентів позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченного платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки.

Згідно з підпунктом 14.9 Договору у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов»язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нараховувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми невиконаного зобов»язання.

Сторони встановили позовну давність за вимогами про стягнення кредиту, винагород та процентів за користування кредитом, неустойки строком 5 років , що зазначено у пункті 14.11 цього Договору.

На забезпечення виконання зобов»язань позичальника, відповідач передав у заставу автомобіль марки AUDI 80, 1987 року випуску, р.н. НОМЕР_1. Вартість предмета застави станом на дату підписання договору сторони погодили в сумі 37 тисяч 875 грн.

За змістом статті 1054 ч.1 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610 частини першої статті 612 ЦК зобов»язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Статтею 559 ЦК встановлено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Крім того, за несвоєчасне виконання договірних умов позичальник несе цивільно-правову відповідальність- це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового.

У пунктах 14.2 та 14.3 Кредитного договору прописано, що у випадку порушення позичальником зобов»язання щодо повернення основної суми кредиту, сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,155 від суми простроченного платежу, але не менше 1,00 грн. за кожний день прострочки.

Згідно статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позоних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що повна оплата відповідачем своїх непогашених зобов»язань за договором мала бути здійснена негайно після продажу предмета застави, відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником вищевказаного строку погашення, а тому строк позовної давності починається з 09.10.2012 року.

Згідно висновків суду першої інстанції позивач ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту та процентів, а тому заявлені позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Відповідно до Акту від 02.10.2012 року позичальник ОСОБА_3 передав кредитору ПАТ КБ «Приватбанк» заставний автомобіль (а.с.33).

Зазначений вище автомобіль проданий ПАТ КБ «Приватбанк», який представляв інтереси ОСОБА_3 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2012 року (справа № 1306/5501/2012, 2/1306/1468/2012/ до Договору купівлі-продажу від 07 травня 2015 року за ціною 27 500,00 грн. До Договору купівлі-продажу від 07 травня 2015 року долучений Акт приймання-передачі та Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 6476 про оцінку транспортного засобу від 07 травня 2015 року (Названі документи надані на вимогу суду та долучаються до матеріалів справи ).

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що зарахуванням суми боргу від продажу заставного автомобіля 27 500 грн. з часу купівлі-продажу від 07.05.2015 року п»ятирічний строк позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК був перерваний. Позовна заява поступила в суд 06.10.2015 року.

Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за договором станом на 17.09.2015 року, де зазначено суму боргу із врахуванням відсотків, комісії та штрафних санкцій (пені та штрафу), що становить 11 605, 97 доларів США.

Зазначаючи у договорі (п.14.5-14.9) штраф і пеню як вид цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання зобов»язання або його невиконання за Кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування, колегія суддів зазначає, що відповідно до статі 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором суперечить ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2018 року у зазначеній справі.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні процентної складової штрафу в сумі 283,07 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.09.2015 року становить 253 242, 26 грн. та у стягненні 250 грн. фіксованої складової штрафу за договором-всього 253 492 грн. 26 коп.

Щодо суми основного боргу 4 795, 55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17.09.2015 року становить у еквіваленті 104 638, 90 грн. така відповідає наданим розрахунком заборгованості та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.14.2 та 14.3 Кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов»язання щодо повернення основної суми кредиту, сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0, 15% від суми простроченного платежу, але не менше 1,00 грн. за кожний день прострочення.

Частиною третьою статті 551 ЦК передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Відтак, із врахуванням ч.3 ст. 551 ЦК та беручи до уваги положення ст. 2 ЦК щодо загальних засад цивільного судочинства зазначене дає можливість суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-100 цс/14 від 03 вересня 2014 року.

Враховуючи те, що розмір неустойки більший від розміру збитків, положення ст. 551 ч.3 ЦК, колегія суддів вважає, що слід зменшити пеню з 14 717, 41 доларів США до 5 661,45 доларів США, що в еквіваленті становить 123 532, 84 грн. та відповідає розміру збитків (сукупний розмір заборгованості по кредиту та комісії) кредитора внаслідок несвоєчасного виконання зобов»язання позичальником.

Відповідно до статі 376 ч.1 п.4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм матеріального права.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає до скасування через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та постановлення рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені розрахунки, з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» оплати проведені на судовий збір згідно наявних у матеріалах справи квитанцій.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН:НОМЕР_2, паспорт серії КВ номер 408726 виданий Дрогобицьким РВ УМВС України у Львівській області 26.04.2000 року, останнє місце реєстрації с.Михайлевичі вул.І.Франка, 28 Дрогобицького району Львівської області, пошт. індекс 82 166) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № VDRA800000033 від 04.04.2008 року, що виникла станом на 17.09.2015 року в сумі 11 322,90 доларів США, з яких: 4 795,55 доларів США заборгованість за кредитом; 865, 90 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом, 5 661, 45 доларів США-пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3 783, 92 грн. судового збору за подання позовної заяви та 3 783, 92 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

ОСОБА_4