РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Головуючий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В. Б.

(Справа № 285/4278/18, провадження у справі № 2/0285/1525/18)

розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» філія «Новоград-Волинська ДЕД» (далі Житомироблавтодор) про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

встановив:

В листопаді 2018 року до суду звернувся позивач з вказаним позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з останнього на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з червня по жовтень місяць 2018 року у розмірі 15 999 грн. 41 коп.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що працює у філії «Новоград-Волинська ДЕД» (далі Філія) Житомироблавтодору, де починаючи з червня місяця 2018 року, останній не виплачує йому заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. Станом на 01.11.2018 року заборгованість по виплаті заробітної плати становить 15 999 грн. 41 коп., яку він по теперішній час так і не отримав, у звязку з чим виникла необхідність звернення до суду з вказаним позовом.

07.12.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнано частково, а саме в частині розміру стягнення, який Житомироблавтодор погоджується сплатити в сумі 12 730 грн. 84 коп., без врахування податків та інших обовязкових платежів.

В звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач з 31.05.2017 року працює у Філії Житомироблавтодору на посаді дорожнього робітника 3-го розряду на ДРП-2, на підставі наказу №13к від 31.05.2017 року.

Відповідно до довідки від 08.11.2018 року № 159, виданої Філією Житомироблавтодору заборгованість по заробітній платі відповідача відносно позивача, за період з червня по жовтень місяць 2018 року складає: нарахованої заробітної плати 15 999 грн. 41 коп., фактичної до виплати 12 730 грн. 84 коп., з якої утримано 3 268 грн. 57 коп.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»).

Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 233 КЗпП України, частина 2, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно із ст. 7 «Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права», ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIII від 19.10.1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до наданої до суду довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату, протягом червня жовтня місяців 2018 року ОСОБА_1 не отримує у строки визначені ст. 115 КЗпП України заробітну плату.

Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню суд враховує зазначене.

Крім національного законодавства, право на заробітну плату захищається й «Конвенцією про захист заробітної плати» № 95, яка ратифікована 31.01.1961 року.

Відповідно до ст. 1 даної Конвенції, її метою є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ст.12 Конвенції, вона застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата, через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу.

Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

Також суд враховує вимоги п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" N 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати у розмірі 12 730 грн. 84 коп., без урахування прибуткового податку з громадян й інших обовязкових платежів.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць,таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в цій частині.

Керуючись статтями 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 115, 116,117 КЗпП України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» філія «Новоград-Волинська ДЕД» про стягнення заборгованості із заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, код ЄДРПОУ 32008278, р/р 805 у відділенні АТ «Укрсімбанку», МФО 322313; р/р 504, Житомирське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 311744)філія «Новоград-Волинська ДЕД» (11701, Житомирська обл., м. Новоград-Волинський, вул. Рівненська, 14 а, , р/р 4, у відділенні АППБ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805; р/р 5628, ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 311744), на користь ОСОБА_1 (Житомирська обл., Новоград-Волинський р-он, с. Дідовичі, вул. Лесі Українки, 9, РНОКПП НОМЕР_1) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 12 730 (дванадцять тисяч сімсот тридцять) гривень 84 копійки, без урахування прибуткового податку з громадян й інших обовязкових платежів.

В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» філія «Новоград-Волинська ДЕД» на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 копійок.

Рішення в частині стягнення з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» філія «Новоград-Волинська ДЕД» на користь ОСОБА_1, заробітної плати у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 20.12.2018 року.

Головуючий: