Справа № 690/420/18
Провадження № 2/690/248/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ватутінської міської ради Черкаської області про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

представники позивача просять суд визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за набувальною давністю на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.06.1997 року, ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_2. На початку першої половини 2000 року, ОСОБА_4 забрала її донька за своїм місцем проживання, в район крайньої півночі Росії. Зі слів сусідів ОСОБА_4 померла у 2005 році. Відповідно до акту від 24.07.2007 року, затвердженого начальником Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства, у вказаній квартирі тривалий час ніхто не проживав, квартира була занедбана та потребувала ремонту. Будь яких спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не залишилось, а тому зазначений обєкт нерухомості на даний час не має власника. Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 24.07.2007 року, укладеного між позивачем та Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, ОСОБА_3 вселилась до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та офіційно в ній зареєстрована з 29.01.2009 року. З моменту вселення до квартири, вона постійно, безперервно та відкрито проживає у спірній квартирі, зробила ремонт, провела воду, добросовісно сплачує всі комунальні платежі та несе інші витрати по утриманню квартири. А тому вважає, що за таких обставин може ставити перед судом про набуття права власності на квартиру за набувальною давністю.

Представник відповідача позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити повністю мотивуючи тим, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. В даному випадку, ОСОБА_3 знала про те, що володіє чужим майном тимчасово, оскільки з моменту вселення до квартири їй було відомо, що вона проживає у чужій квартирі на умовах договору оренди житлового приміщення. Отже користування позивачем квартирою є титульним (договір оренди житлового приміщення), що виключає застосування набувальної давності.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.8) ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2. Як вбачається із акту, затвердженого начальником Ватутінського виробничого управління житлово-комунального-господарства від 24.07.2007 року (а.с.10) у вказаній квартирі проживала жінка, яку дочка забрала в район крайньої півночі Російської Федерації, де вона і померла в 2005 році. У квартирі ніхто тривалий час не проживав, комунальні послуги не оплачувались, квартира занедбана та потребувала ремонту.

Як вбачається із інформації, наданої Ватутінською міською державною нотаріальною конторою (а.с.27), надати відомості про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не має можливості, оскільки невідома точна дата її смерті (число, місяць, рік).

27.02.2007 року позивач ОСОБА_3 уклала з Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства договір оренди житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією договору (а.с.11).

На даний час позивач продовжує проживати у вказаній квартирі, провела ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі, що підтверджується технічними умовами на приєднання до комунальної водопровідної мережі (а.с.12), актом депутата Ватутінської міської ради Черкаської області (а.с.13), копією розрахункової книжки (а.с.16) та копією паспорту на електроенергію (а.с.16).

Вказане в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_6, яка пояснила, що дійсно позивач більше десяти років проживає в квартирі ОСОБА_4, яка нібито померла. На якій підставі позивач користується житлом їй невідомо.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону бо на незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та п.9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Однією з основних умов для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне володіння, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Крім того, такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 911/130/14 /3-87цс15 за позовом про визнання права власності за набувальною давністю, де зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Одночасно з цим право власності за набувальною давністю можна визнати лише за особою, яка фактично не є законним володільцем такого майна, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна, не може вимагати визнання за нею права власності за давністю володіння.

Крім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, договір), а сторона посилається на строк набувальної давності, - то така сторона обрала невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності, не підлягають задоволенню, оскільки за таких обставин, які надали позивачу можливість користуватися майном, яке на даний час продовжує належати іншій особі, позивачем не доведено наявності сукупності всіх умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено положеннями ст.344 ЦК України. Інших доказів позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.344 ЦК України, п.9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.12, 13, 229, 264, 265, 268, 273, 352, 354, ЦПК України, суд

у х в ал и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Ватутінської міської ради Черкаської області про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А.Здоровило

Повний текст рішення складено та підписано 20 грудня 2018 року.