УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №2-о-82/2011

Номер провадження 22-ц/788/1263/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С.С. (суддя-доповідач),

суддів: Собини О.І., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

учасники справи:

заявник - прокурор Білопільського району Сумської області в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16 червня 2011 року в складі судді Терещенко О.І., ухваленого у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із заявою 08.06.2011 року, прокурор Білопільського району Сумської області в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області просив визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, а саме земельну частку (пай) розміром 4,42 га, вартістю 50 960,00 грн, відумерлою та передати її територіальній громаді Куянівської сільської ради.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із вказаної земельної ділянки. За повідомленням Білопільської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що свідчить про відсутність заповіту спадкодавця та про неприйняття спадщини. Тому, посилаючись на ст. 1277 ЦК України, просив визнати вказану спадщину відумерлою.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 16.06.2011 року заяву задоволено. Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, а саме земельну частку (пай) розміром 4,42 га на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, відумерлою та передано її територіальній громаді Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1, який не був залучений до розгляду справи в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при постановленні оскаржуваного рішення судом було не повно з'ясовано усі обставини справи, оскільки на час смерті ОСОБА_2, яка є його бабусею, з нею постійно проживала його матір ОСОБА_3, яка доводиться невісткою померлій, та яка відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадщину після смерті ОСОБА_2 Після смерті його матері, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, він прийняв спадщину та отримав 13.02.2018 року свідоцтво про право на спадщину. Вважає, що оскільки успадкував після смерті матері все належне їй майно, то, зважаючи на факт постійного проживання його матері на час смерті ОСОБА_2, має право на і на земельну частку (пай).

У відзиві на апеляційну скаргу Куянівська сільська рада просить відмовити у задоволення апеляційної скарги. Вказує, що мати апелянта ОСОБА_4 є невісткою ОСОБА_5, що унеможливлює вступ апелянта у спадщину. Крім того, разом зі спадкодавцем проживав її рідний внук ОСОБА_6, який міг претендувати на спадщину.

ОСОБА_1 та його представник доводи скарги підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор проти скарги заперечив та просив рішення залишити без змін.

Голова сільської ради та його представник в судове засідання не підтримали доводи скарги і також наполягали на залишення рішення без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які відомості про спадкоємців в нотаріальній конторі відсутні, спадкова справа не заводилась, заповіт не посвідчувався, тому на підставі положень ст. 1277 ЦК України, визнав спадщину відумерлою та передав її територіальній громаді.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2 (а.с. 2, 3).

За інформацією з витягу зі Спадкового реєстру від 01.06.2011 року після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась. Заповіт від її імені не посвідчувався (а.с. 4, 8).

ОСОБА_2 належала земельна частка пай площею 4,42 га, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5-7).

Згідно довідки Куянівської сільради від 22.03.18 Та в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, на день смерті ОСОБА_2 ще були зареєстровані і проживали: її невістка померлого сина ОСОБА_3 (зареєстрована в даному домогосподарстві 27.09.1973 року) та онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

За життя в будинку проживав та був зареєстрований в цьому будинку син ОСОБА_2 - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Члени сім'ї спадкодавця невістка ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4., а онук ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5

Ураховуючи положення частини 3 ст. 1268 та статтей1264 і 1265 ЦПК України, за життя невістка та онук прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10, оскільки постіно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка є матір'ю ОСОБА_1, останній прийняв спадщину, що доводиться свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 13.02.2018.

Отже на час звернення прокурора до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою у червні 2011 року і винесення судового рішення 16.06.11 спадщина була прийняття спадкоємцями і підстав для визнання її відумерлою після смерті ОСОБА_11 у суду не було.

ОСОБА_1 заявлено право на спадщину, зокрема, на земельну частку (пай), що відкрилась після смерті ОСОБА_2, яку, як він вважає, прийняла його матір ОСОБА_3 після смерті своєї свекрухи в силу положень ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, так як він, в свою чергу, прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Аналогічні положення містить і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції чинній на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України, у редакції чинній на час звернення прокурора до суду із заявою, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою і додатково вирішувати питання про передачу її територіальній громаді у порядку розгляду справи в порядку окремого провадження не може, оскільки сам факт визнання спадщини відумерлою вже є підставою для переходу її у власність територіальної громади, на що не звернув уваги суд першої інстанції і помилково вирішив питання щодо передачі відумерлої спадщини у власність територіальної громади.

Крім того, при встановлені фактів для вирішення питання визнання спадщини відумерлою у їх сукупності, а саме: 1) відсутності спадкоємців за заповітом і за законом; 2) усунення усіх спадкоємців від права на спадкування; 3) неприйняття спадкоємцями спадщини; 4) відмова усіх спадкоємців від прийняття спадщини, судом першої інстанції не з'ясовувалось.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення його прав, як спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка в свою чергу, фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, в тому числі і на земельну часту (пай), отже ним заявлено спір про право щодо спадщини, яка залишилась після померлої ОСОБА_2, що є підставою для залишення заяви прокурора без розгляду та вирішення питання в порядку позовного провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково розглянув дану заяву в порядку окремого провадження. Заінтересовані особи мають право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення зави прокурора Білопільського району Сумської області в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, тому колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, із залишенням заяви про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України з Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 12,75 грн у відшкодування фактичного понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 260, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 16 червня 2011 року скасувати.

Заяву прокурора Білопільського району Сумської області в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Роз'яснити заінтересованим особам про їх право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Стягнути з Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області на користь ОСОБА_1 12,75 грн у відшкодування фактичного понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І.Собина

С.Г.Хвостик