КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/525/18
Провадження № 2/552/446/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ордеру недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання ордеру від 31.03.2016 року, що виданий ДК ЖЕП « Будівельник» ОСОБА_2 на кімнату №4 загальною площею 15.8 кв.м в гуртожитку по провулку Шевченка , 11 в м. Полтава недійсним. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі ордеру виданого ТОВ "Управлінська житлова компанія» від 19.11.2013 року він проживає та зареєстрований, з 19 листопада 2013 року, у кімнаті №4 гуртожитку по провулку Шевченка в м. Полтава. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 110809793 від 17.01.2018 року йому стало відомо, що кімната, яку він займає оформлена у власність відповідача ОСОБА_2 на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави №554/4398/17 від 05.07.2017 року, як квартира №4. Будинок по провулку Шевченка, 11 в м. Полтави має статус гуртожитку, що підтверджується додатком до рішенням сорок четвертої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 25.09.2014 року « Про внесення змін до рішення дев»ятнадцятої сесії Полтавської міської ради п»ятого скликання від 11 вересня 2007 року « Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста жилих будинків ЖЕП «Будівельник». Вважає , що ордер на спірну кімнату від 31.03.2016 року виданий з порушенням вимог чинного законодавства вимог, а саме Житлового кодексу України, Положенню про гуртожитки. Просив визнати вказаний ордер недійсним та стягнути з відповідача на його користь понесені витрати.

Провадження у вказаній справі відкрито на підставі ухвали судді Київського районного суду м. Полтави від 29.01.2018 року.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 01.03.2018 року скасована ухвала про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року Київського районного суду м. Полтави провадження у справі відкрите за правилами загального позовного провадження.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2018 року ухвала про відкриття провадження у справі від 14.03.2018 року залишена без змін.

13.08.2018 року проведене підготовче засідання, до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги залучений ОСОБА_3 - ліквідатор ДП ЖЕП « Будівельник»

Відзив на позов відповідачем не надавався.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Пояснив, що ОСОБА_2 на час видачі ордеру на спірну кімнату у гуртожитку не був, таким, що не потребував житла, що має власне житло, що на час видачі ордера на спірну кімнату, вона була не вільною, а ордер на житлове приміщення видається тільки на вільне житло.

Відповідач у судове засідання не з»явився будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомляв, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надав. За таких обставин суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача.

Третя особа, ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу у відсутність третьої особи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що на підставі ордеру виданого ТОВ « Управлінська житлова компанія» від 19.11.2013 року позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований, з 19 листопада 2013 року, у кімнаті №4 гуртожитку по провулку Шевченка, 11 в м. Полтава., що підтверджується відміткою про реєстрацію в його паспорті ( а.с. 6), та карткою реєстрації особи , додаток № 1 ( а.с. 11).

31.03.2016 року ДК ЖЕП « Будівельник», в особі ліквідатора ОСОБА_3, видав відповідачу ОСОБА_2 ордер на кімнату №4 загальною площею 15.8 кв.м в гуртожитку по провулку Шевченка , 11 в м. Полтава.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.07.2017 року за ОСОБА_2О,. на підставі оспорюваного ордеру, визнано право власності на спірну кімнату, як квартиру №4 у гуртожитку за адресою м. Полтава, пров. Шевченка, 11 ( а.с. 14-18).

На підставі вказаної ухвали за ОСОБА_2 проведена державна реєстрація речового права на спірну кімнату в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. ( а.с. 13).

На час розгляду справи ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 05.07.2017 року скасована за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду.

З часу отримання ордеру на спірну кімнату ОСОБА_2 не зареєструвався в ній, що підтверджуються відміткою у його паспорті про реєстрацію місця проживання ( а.с. 28), що підтверджує його реєстрацію в м. Полтава, пров. Кобеляцький , 21 з 06.10.2009 року.

У спірній кімнаті ніколи не проживав, оскільки в кімнаті зареєстрований та проживає позивач.

Ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу.

Та обставина, що ОСОБА_2 у 2017 році звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом про визнання за ним права власності на спірну кімнату не є доказом того, що він у визначений 30 денний строк дійсності ордеру реалізував його, шляхом вселення у надане йому житло.

Суд також приймає до уваги , що будинок по провулку Шевченка , 11 в м. Полтава має статус гуртожитку, що підтверджується рішеннями Полтавської міської ради від 19.04.1988 року та від 25.09.2014 року ( а.с. 18-19).

У 2011 році ДП ЖЕП «Будівельник» став банкрутом, почалася процедура його ліквідації, управляти гуртожитком стала ТОВ «Управлінська житлова компанія».

На час розгляду справи статус гуртожитку не змінився.

Відповідно до вимог статті 128 Житлового кодексу Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки , який діяв на час видачі ордера, передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Ч. 2 ст. 58 ЖК України також передбачено, що ордер видається тільки на вільне жиле приміщення.

Виходячи із вказаних норм права слід дійти до висновку , що ордер на право зайняття приміщення у гуртожитку надається виключно на жиле приміщення, яке повинно бути вільним на час видачі ордера.

У судовому засідання встановлено, що кімната № 4 на час видачі ордеру ОСОБА_2 не була вільною, в ній проживав та був зареєстрований , з 19.11.2013 року, позивач ОСОБА_1 на підставі ордеру виданого ТОВ « Управлінська житлова компанія» від 19.11.2013 року

Отже та обставина, що спірна кімната не була вільною є однією із підстав для визнання ордеру недійсним.

Гуртожитки це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Враховуючи те, що гуртожитки належали підприємствам на праві повного господарського відання, їх слід відносити до обєктів державного житлового фонду. Спеціальним законодавством, яке регулює приватизацію державного житлового фонду, є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Таким чином, гуртожитки як обєкти державного житлового фонду не підлягали приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного майна».

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком обєктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та обєктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Питання реалізації мешканцями гуртожитків конституційного права на житло регулюється Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» Відповідно до ч. 1, 3 ст.1 цього Закону сфера його дії поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Статтею 41 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначений виключний перелік повноважень ліквідатора та членів ліквідаційної комісії, до яких не входить вирішення питання про надання житла у гуртожитку та видача ордерів на житло у гуртожитку.

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Позивач проживає у гуртожитку з 19.11.2013 року та відповідно до ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вже у листопаді 2018 року матиме право, у разі передачі вказаного гуртожитку у комунальну власність міста та надання дозволу на приватизацію житла у ньому, отримати кімнату в якій він проживає на підставі вказаного Закону у власність.

Оскільки права позивача порушені, вони підлягають захисту шляхом визнання ордеру від 31.03.2016 року, що виданий ДК ЖЕП « Будівельник» ОСОБА_2 на кімнату №4 загальною площею 15.8 кв.м в гуртожитку по провулку Шевченка , 11 в м. Полтава недійсним.

Так як суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивач понесені ним судові витрати по справі у розмірі 1057 грн. 20 коп. за сплату судового збору за подачу позову та подачу заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.. 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним ордер від 31.03.2016 року, що виданий ліквідатором ДК ЖЕП «Будівельник» ОСОБА_2 на кімнату №4 загальною площею 15.8 кв.м в гуртожитку по провулку Шевченка , 11 в м. Полтава.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1, кімн. 4

Відповідач ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , прож. м. Полтава. пров. Кобеляцький 11

Повний текст рішення виготовлений 06 вересня 2018 року.

Суддя Л.М. Васильєва