Справа № 0308/7377/12 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/876/18 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2012 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулось в суд із зазначеними позовними вимогами, посилаючись на те, що 13 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_7 був укладений договір «Автопакет» №112-АТ, за умовами якого позичальник отримав в банку кредит у сумі 16 000,00 доларів США зі сплатою відсотків та інших платежів відповідно до умов договору, терміном до 13 червня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно умов якого відповідач ОСОБА_4, як поручитель, зобов'язувалась нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих насебе обов'язків за кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_7 належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 01 березня 2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 159962, 26 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ КБ «Надра» просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 159962, 26 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2012 року позов у даній справі задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 159962,26 грн.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_4 в користь позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», з кожного зокрема, по 799,81 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення та порушенням норм матеріального та процесуального права, просить дане рішення скасувати в частині стягнення з неї в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали із підстав, у ній наведених, представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у його відсутності.

Апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, 13 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір «Автопакет» № 112-АТ, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 16 000 доларів США під 13,3 % річних з кінцевим терміном повернення 13 червня 2013 року (а. с. 6-8).

Позичальник ОСОБА_7 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по договору кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, яка станом на 01 березня 2012 року складала 20 028, 28 дол. 58 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.03.2012 року становило 159 962,26 грн., з яких: тіло кредиту - 15 427, 14 дол. США, що становить 123 211,94 грн., заборгованість по відсотках - 1 791, 70 дол. США, що становить 14 309,77 грн. Крім того, банком нарахована пеня за просточення сплати кредиту в розмірі 1 209, 74 дол. США, що дорівнює 9 661, 83 грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.03.2012 року та штраф за порушення вимог кредитного договору в розмірі 1600 дол. США - 12 778, 72 грн.(а. с. 10-12).

Суд першої інстанції своїм рішенням стягнув зазначену суму заборгованості за кредитом солідарно з позичальника та поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 553, частин 1, 2 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки, згідно умов якого відповідач ОСОБА_4, як поручитель, зобов'язувалась нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором (а. с.6 - 7).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_7 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, а тому він разом з поручителем ОСОБА_4 повинні відповідати перед кредитором як солідарні боржники за невиконання позичальником ОСОБА_7 своїх зобов'язань по договору кредиту.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

При цьому суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної відповідача ОСОБА_4 про те, що на момент пред'явлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника і поручителя порука була припинена з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосуваннями судами законодавства при вирішенні справ, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, в розумінні частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 8.5. укладеного між сторонами договору від 13 червня 2008 року передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань (а.с.8 - зворот).

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу за договором кредиту, так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя про повернення заборгованості за кредитним договором кредитор має звернутися в суд із позовом протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

В даній справі у договорі, укладеному між сторонами не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банк відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України використав своє право на дострокове стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 21 березня 2012 року лист - вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов'язаних з ним платежів як на адресу позичальника так і на адресу поручителя (а.с.13,14), а позов до позичальника і поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором пред'явлений банком 07 травня 2012 року, тобто через півтора місяця після надіслання вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, кредитор звернувся в суд із позовом до поручителя про повернення заборгованості за кредитом протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

За таких обставин не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складений 29 серпня 2018 року.