КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5808/17
Провадження № 2/552/65/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2018 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань - Рибальченко О.П., позивача - ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представників відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання заповітів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання заповітів недійними та просить суд визнати недійним заповіт ОСОБА_11 складений нею 22.06.2015 року на ім'я ОСОБА_9 та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І., реєстровий номер №769, визнати недійним заповіт ОСОБА_11 реєстровий номер №6454 складений 23.09.2015 року на ім'я ОСОБА_10 та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. Свій позов обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_11, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі. Позивач вважає, що волевиявлення його дружини на час складання заповітів не було вільним та не відповідало її волі, заповіти складені в той період її життя, коли вона через тривалу хворобу не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідач ОСОБА_10 02.11.2017 року подав до суду заперечення просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що його сестра ОСОБА_11 на момент складання заповітів була дієздатною, усвідомлювала значення своїх дій, а отже відсутні підстави для визнання заповітів недійними.

Відповідач ОСОБА_9 05.01.2018 року подав письмові пояснення по справі, позов визнає та просить його задовольнити. Також повідомив, що здоров'я його матері в період з 2012 року різко погіршилось, вона неадекватно висловлювалась на його адресу та про батька, в 2015 році мала намір покінчити життя самогубством, тому вважає, що під час складання заповітів вона не усвідомлювала значення своїх дій.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведєва Валентина Іванівна подала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Крім того, зазначила про те, що особа ОСОБА_11 була встановлена по паспорту, при спілкуванні з нею не виникло сумнівів у обсязі її дієздатності, вона орієнтувалась в подіях і в часі, чітко і зрозуміло висловлювала своє побажання щодо посвідчення заповіту, усвідомлюючи дії і керуючи ними, волевиявлення її було вільне та відповідало внутрішній волі.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко Марина Юріївна подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ухвали суду від 27.09.2017 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали суду від 09.10.2017 року задоволено заяву позивача та забезпечено позов шляхом заборони приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. вчиняти дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ухвали суду від 13.10.2017 року призначено справу до розгляду та витребувано докази.

Відповідно до ухвали суду від 02.11.2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченко Вячеслава Анатолійовича, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко Марину Юріївну, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медведєву Валентину Іванівну.

Відповідно до ухвали суду від 26.12.2017 року зобов'язано Кременчуцький обласний психоневрологічний диспансер надати інформацію про лікування ОСОБА_11 та її медичну картку.

Відповідно до ухвали суду від 26.12.2017 року задоволено клопотання позивача та призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено питання: чи могла ОСОБА_11 на момент складання заповіту 22.06.2015 року та 23.09.2015 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити.

Після оголошеної перерви в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя щодо позову.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко Вячеслав Анатолійович в судовому засіданні повідомив, що сумнівів в дієздатності ОСОБА_11 в нього не виникало, заповіт був посвідчений після спілкування з нею та встановлено її намір скласти заповіт.

Суд заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи становив наступні обставини.

22.06.2015 року ОСОБА_11 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_9. Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. за реєстровим номером 769.

23.09.2015 року ОСОБА_11 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своєму братові ОСОБА_10. Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. за реєстровим номером 6454.

07 квітня 2017 року ОСОБА_11 померла.

Після її смерті приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_9.

В своїй заяві він зазначив, що приймає спадщину за законом.

06.09.2017 року заяву про прийняття спадщини за законом подав ОСОБА_3, 25.09.2017 року заяву про прийняття спадщини за заповітом подав ОСОБА_10.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №161 від 20.03.2018 року вбачається,що ОСОБА_11 станом на 22.06.2015 року та станом на 23.09.2015 року страждала психічним розладом у вигляді важкого депресивного епізоду з параноїдними включеннями у поєднані з вираженим астенічним синдромом на фоні онкологічної патології. Вищезазначені психічні розлади у підекспертної позбавляли її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 22.06.2015 року та 23.09.2015 року. З медичної картки стаціонарного хворого №6642 ксерокопія якої наявна у матеріалах справи, 1-ї міської клінічної лікарні вбачається,що ОСОБА_11 з 17.09.2015 року по 28.09.2015 року знаходилась на лікуванні. В первинному огляді за 17.09.2015 року зазначено про скарги хворої на загальну слабкість, запаморочення. Загальний стан середньої тяжкості. Свідомість ясна.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 21.05.2018 року за клопотанням відповідача призначено по справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, оскільки акт судово-психіатричної експертизи №161 від 20.03.2018 року суперечить матеріалам справи на вирішення якої поставлено таке питання: чи могла ОСОБА_11 на момент складання заповіту 22.06.2015 року та 23.09.2015 року розуміти значення своїх дій та керувати ними?

З висновку судово-психіатричного експерта №802 від 24.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_11 за життя будь-якими психічними розладами не страждала, в 2015 році у неї були астено-невротичні прояви, внаслідок основного онкологічного захворювання з інтоксикацією. З огляду на таке станом на 22.06.2015 року та 23.09.2015 року ОСОБА_11 хронічного, стійкого розладу не виявляла, була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 вказували та не, що ОСОБА_11 виявляла суїцидні наміри весною 2015 року, її настрій був мінливий, виявлялась порушення пам'яті (виходила з ліфта не в ту сторону, забувала яким ключем відкрити двері, не пам'ятала, що в неї є гараж, одягалась не по сезону, говорила речі, які не відповідають дійсності, а саме щодо перебування на пляжі).

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_21, ОСОБА_22,ОСОБА_23 ОСОБА_24.(лікар-гематолог), ОСОБА_26, ОСОБА_25 не вказують на будь-які неадекватні прояви в поведінці ОСОБА_11

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. 3. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. 4. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 225 ЦК України суду слід встановити неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, враховуючи сукупність зібраних доказів у справі.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Обставини, з якими закон пов'язує застосування ч.1 ст.225 ЦК не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Така правова позиція міститься у постанові ВС від 29.02.2012 у справі №6-9цс12.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

В ході судового розгляду справи не встановлено про те, що ОСОБА_11 на момент складання заповітів 22.06.2015 року та 23.09.2015 року не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, підстав для визнання заповітів недійсним не має, отже позов не підлягає до задоволення.

Судом не прийнято до уваги акт судово - психіатричного експерта від 20.03.2018 року, оскільки він суперечить іншим доказам по справі, а саме медичній документації хворої ОСОБА_11, в якій не вказується про наявність у хворої стійкого психічного розладу, який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій, показанням свідків з боку позивача та відповідача з яких суд робить висновок про те, що нині покійна ОСОБА_11 за життя страждала онкологічним захворювання, на фоні якого виникали депресивні стани, вона виявляла деякі особливості в поведінці, які суд пов'язує з її основним онкологічним захворюванням та особливостями характеру, проте жоден зі свідків не вказав, що ОСОБА_11 не усвідомлювала значення своїх дій. Крім того, це підтверджується висновком експерта від 24.10.2018 року та медичною документацію, яка не містить відомостей про необхідність лікування ОСОБА_11 в психіатричній лікарні. ОСОБА_11 перебуваючи на лікуванні в 1-й лікарні при первинному огляді лікаря за 17.09.2015 року зазначено про скарги хворої на загальну слабкість, запаморочення. Загальний стан середньої тяжкості. Свідомість ясна.

Аналіз медичних карток хворої за 2015-2017 роки, які наявні в матеріалах справи не містять рекомендацій для огляду пацієнтки ОСОБА_11 психіатром.

Аналізуючи акт судово - психіатричного експерта від 20.03.2018 року вбачається, що в його основу покладено відомості з медичної карти амбулаторного хворого Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру. В карті вказана дата заповнення та реєстрації 27.04.2015 року, а на прийомі у лікаря ОСОБА_11 була 24.04.2015 року.

Крім того, позивач ОСОБА_3 вказував на те, що він особисто возив свою дружину ОСОБА_11 в м. Кременчук в Кременчуцький обласний психоневрологічний диспансер. У медичній картці міститься запис від 10.09.2015 року про відвідування ОСОБА_11 лікаря.

Згідно відомостей наданих ПрАТ «ВФ Україна» на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Полтави на компакт диску міститься інформація про те, що абонент НОМЕР_1 (саме цей номер телефону вказував позивач ОСОБА_3 під час допиту в якості свідка)10.09.2015 року в період часу з 07:14 год. по 17:52 години знаходився в межах базової станції розташованої за адресою Полтавська область, с.Терешки, вул.Лесхозна,6, отримував вхідні та вихідні дзвінки, в період часу з 18.22 до 20:49 годин знаходився в межах базової станції розташованої за адресою м.Полтава,вул. Жовтнева,72,43. Абонент НОМЕР_2 (саме цей номер телефону вказував позивач ОСОБА_3 під час допиту в якості свідка як номер своєї дружини ОСОБА_11.) з 16:08 години - 07.09.2015 року по 10:13 13.09.2015 року знаходилась в межах базових станцій розташованих в м.Харкові та Харківській області, отримувала вхідні та вихідні дзвінки.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Згідно квитанції від 11.10.2018 року ОСОБА_10 сплачено 9349,96 гривень за проведення експертизи, які підлягають стягненню з позивача.

Відповідно до ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати. Оскільки представником відповідача не подано до суду розрахунок суми витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про призначення судового засідання для вирішення даного питання.

Відповідно до п.9 ст.158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову заходи забезпечення позову у вигляді заборони нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Удовіченко М.Ю вчиняти дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, які були накладені відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2017 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.114, 158, 263-265 ЦПК України, ст. 203,225, 1233-1235 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 витрати по проведенню експертизи в сумі 9349,96 гривень.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Удовіченко М.Ю вчиняти дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, які були накладені відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 09.10.2017 року.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 17.12.2018 року на 10.00 годину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського Апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 .12.2018 року.

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.