Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1401/18
Провадження № 2/494/697/18
УХВАЛА

3 грудня 2018 року Суддя Березівського районного суду Одеської області Дєтков О.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді, спорту, культури, охорони здоров'я, соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради про визнання неправомірними дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання неправомірним, незаконним та необґрунтованим п'ятий пункт наказу №62-ОД від 09.10.2018 р., його скасування, стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із цією позовною заявою, яка ухвалою суду від 12 листопада 2018 року була залишена без руху для усунення недоліків.

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про усунення недоліків, в якій просила звільнити її від сплати судового збору або відстрочити його сплату, посилаючись на те, що несе витрати на обстеження та лікування матері, яка перенесла інсульт.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення чи розстрочення сплати судового збору, то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно ч.3 ст.136 ЦПК України підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати, це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя№ R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України , Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України, п. 29 Постанови передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а посилання на те, що вона витрачає кошти на лікування матері не може вважатися достатньою підставою для зменшення, звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання позову до суду.

Згідно з вимогами частини третьої статті 185 ЦПК України встановлено якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що питання про відкриття провадження по вказаній справі не вирішено, заявник у встановлений законом строк не усунув недоліки заяви, а тому суд вважає, що заява підлягає поверненню, що не позбавляє останнього повторно звернутися до суду.

Керуючись статтями 136, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді, спорту, культури, охорони здоров'я, соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради про визнання неправомірними дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, визнання неправомірним, незаконним та необґрунтованим п'ятий пункт наказу №62-ОД від 09.10.2018 р., його скасування, стягнення судових витрат вважати неподаною і повернути їй.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: