Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/100/18

03 грудня 2018 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.

секретаря - Шпитко М.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом доОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Заперечив щодо задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_4, таким, що втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1

У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_3, зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані і тому не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідач дійсно проживає за адресою вказаною у позовній заяві, а саме АДРЕСА_2 з часу одруження з 2002 року у літній кухні, яка належить на праві

власності батькам його дружини. Відповідач завершує будувати разом з дружиною свій

житловий будинок.

На сьогодні цей житловий будинок ще не введений в експлуатацію і тому оформити правовстановлюючі документи на нього неможливо. Оскільки на сьогодні відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, здійснити реєстрацію місця проживання в цьому будинку відповідача та членів його сім'ї не можливо. Одночасно з завершенням облаштування житлового будинку відповідач оформляє правовстановлюючі документи на житловий будинок та на земельну ділянку.

До повного завершення облаштування житлового будинку та до оформлення правовстановлюючих документів необхідно деякий час, приблизно один рік.

Позивач, ОСОБА_1, є мамою відповідача. Після його одруження, у

відповідача з позивачем, тобто з його мамою та з батьком була домовленість про те, що

відповідач залишається зареєстрованим за попереднім місцем свого проживання, тобто за місцем проживання батьків. Домовленістю було визначено, що він буде зареєстрований за місцем проживання батьків до завершення будівництва житлового будинку та до оформлення правовстановлюючих документів на цей будинок. Ця домовленість була досягнута тому, що іншого місця реєстрації у нього не було і не могло бути, оскільки за місцем проживання дружини та її батьків взагалі неможливо зареєструватись. За місцем проживання батьків його дружини зареєстровано три сім'ї, тобто велика кількість осіб, в тому числі четверо малолітніх дітей і житлова площа не позволяла зареєструвати додаткових осіб.

Зазначив, що якщо знятись з теперішнього місця реєстрації, відповідач не зможе в іншому місці зареєструватись, оскільки ніхто з сторонніх осіб не надає дозволу на таку реєстрацію. У відповідача з батьками була чітка домовленість про те, що він зніметься з реєстрації після закінчення будівництва свого житлового будинку та виготовлення правовстановлюючих документів на цей будинок.

Також зазначив, що оформлення субсидії здійснюється незалежно від реєстрації осіб в тому чи іншому місці. Субсидія надається на підставі довідок сільської ради, які видаються особам за місцем проживання, тобто сільська рада має право видати довідку про те, що відповідач не проживає у будинку батьків і на підставі цієї довідки буде розрахована субсидія. Така практика дійсно є і це загальновідомо всім громадянам, а тому реєстрація відповідача, яка є на сьогодні, на оформлення субсидії та її розмір абсолютно не впливає.

Як вбачається з позовної заяви, згідно договору дарування від 26.05.1989 року позивачу належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_8 в с.Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Крім того, до позовної заяви доданий технічний паспорт на садибний житловий будинок №121 вул.Франка в с.Пасічна. Технічний паспорт складається з схематичного плану земельної ділянки, плану №121, експлікації приміщень до плану та характеристики будинку, господарських будівель та споруд.

Тут чітко видно, що житлова кімната є площею 18.9 кв.м., а в будинку який зазначений у договорі-дарування жила площа 16 кв.м.

На думку представника відповідача, з цього випливає, що позивачем надано до суду на підтвердження своїх позовних вимог різні за змістом підтверджуючі документи і те, що житловий будинок в якому відповідач зареєстрований, не належить на право власності позивачці.

Як вбачається з вказаних документів, договір-дарування наданий одного будинку, а технічний паспорт зовсім іншого. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на житловий будинок.

Таким чином позивач не надала підтверджуючих документів на житловий будинок, що належить їй на праві власності, тобто виходячи з цих документів, житлового будинку який зазначений у договорі дарування не існує, а на будинок який зазначений у технічному паспорті не має правовстановлюючих документів.

Звертає увагу на те, що позивачка не є власником житлового будинку в якому зареєстрований відповідач і на те, що між позивачкою та відповідачем була чітка домовленість про, те, що відповідач знімається з місця реєстрації після будівництва свого житлового будинку та оформлення відповідних правовстановлюючих документів.

Вважає, що позивач не надала правовстановлюючих документів на житловий будинок в якому зареєстрований відповідач і тому не має права пред'являти до суду вимогу про визнання його таким, що втратив право на користування житлом.

Враховуючи наведене просить відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах до ОСОБА_4, про визнання таким, що втратив право на користування житлом.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, показання свідка, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 26.05.1989 року позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3

26.05.1989 року даний договір посвідчений державним нотаріусом Надвірнянської державної нотаріальної контори Поліщук М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1697 (а.с.5-6).

За клопотанням позивача працівниками ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було проведено обмір та оцінку будівель і 08.06.2017 року видано технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_4 згідно якого воно складається із житлового будинку «А», загальною площею 42,0 м.кв., житловою площею 18,9 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: стайні «Б» площею 21,8 кв.м., стодоли «В» площею 21,6 кв.м., сараю «Г» площею 8,2 кв.м., вбиральні «Д» площею 1,0 кв.м. (а.с.7-10).

Як вбачається витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 97426919 від 15.09.2017 року, 11.09.2017 року на підставі договору дарування від 26.05.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Надвірнянської державної нотаріальної контори Поліщук М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1697, за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_5 копія якого долучена до матеріалів справи.

В даному житловому будинку зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_6, син - ОСОБА_4, тобто відповідач по справі, син - ОСОБА_4, онука - ОСОБА_7 та онук - ОСОБА_7, про що свідчить довідка про склад сім'ї, видана Пасічнянською сільською радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області №2661 від 02.08.2017 року (а.с.11).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 2002 року не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки після одруження перейшов проживати у власний побудований будинок, за адресою: АДРЕСА_7

Факт непроживання відповідача за адресою АДРЕСА_6, Надвірнянського району Івано-Франківської області підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеними депутатом Пасічнянської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. З данного акту вбачається, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою із своїм чоловіком ОСОБА_6, сином ОСОБА_8, двома онуками - ОСОБА_7 і ОСОБА_7 та невісткою - ОСОБА_9

Син позивача - ОСОБА_4 зі своєю сім'єю проживає окремо від батьків (а.с.13). Дана обставина також не заперечується і стороною відповідача.

Отже, судом достовірно встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_8 в с.Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області належить на праві приватної власності позивачу - ОСОБА_1

Доведено також і ту обставину, що в даному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_4, який не проживає у ньому без поважних причин з 2002 року, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті.

Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку створює незручності для позивача у здійсненні користування будинком.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності ст.405 ЦК України.

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачем не вживалися будь-які заходи для збереження за собою права на користування житлом, а тому він втратив на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин.

З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.391, 405 ЦК України такеруючись ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 13.12.2018 року.