Справа №442/5411/18
Провадження №2/442/1884/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

за участю позивача -ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що між нею, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2 було укладено шлюб 04 листопада 1982 року. Після одруження декілька років вони проживали по різних гуртожитках та орендованих квартирах, а згодом приблизно в 1987 році переїхали проживати в будинок батьків її чоловіка, який знаходиться по вул.Зелена,35, в селі Снятинка Дрогобицького району, Львівської області. Однак, їхнім проживанням у вказаному будинку були незадоволені ОСОБА_3, мати відповідача та її чоловік ОСОБА_4, оскільки у них з ОСОБА_2 народилося четверо дітей, а це для них щоденні незручності, плач та шум дітей, тощо. Більше того, існуюча на той час житлова площа у вищезгаданому житловому будинку не забезпечувала житлових потреб їхньої сімї та сімї батьків відповідача. Тому вони звернулися до Рихтицької сільської ради з проханням надати дозвіл для проведення добудови двох житлових кімнат, кухні та ванни до житлового будинку по вул.Зелена,35 в с.Снятинка, Дрогобицького району Львівської області. Оскільки власником вказаного будинковолодіння була мати відповідача ОСОБА_5, то останній рішенням Рихтицької сільської ради від 25.04.1991 року за №40 було дозволено добудувати до вищезгаданого житлового будинку дві кімнати, кухню та ванну. ОСОБА_5, мати відповідача у 1991 році була непрацездатною, знаходилася на пенсії і мала хронічне захворювання на гіпертонічну хворобу, через що, зазнавши інсульт, померла 16.12.1991 року. ОСОБА_4, батько відповідача на той час теж був непрацездатним, оскільки знаходився на пенсії та часто хворів. За наведених обставин батьки відповідача не могли та не приймали участі у будівництві, тому на підставі рішення Рихтицької сільської ради від 25.04.1991 року за №40 будівництвом житла повністю займалися вона та її колишній чоловік ОСОБА_2 Однак вказане будівництво вони здійснили не шляхом прибудови до існуючого житлового будинку, а шляхом будівництва самостійного окремого житлового будинку, який в результаті побудови складається з двох житлових кімнат, кухні та ванної кімнати, та вбиральні, яка знаходиться на подвірї. Даний будинок було газифіковано станом на 31.01.1992p., у ньому є опалення, водопровід з криниці, електропостачання, отже з березня 1992 року вказаний будинок був готовий до експлуатації, у зв»язку з чим вона була разом із дітьми у ньому зареєстрована, де вони є зареєстровані і по цей час. Після смерті ОСОБА_5, яка померла 16.12.1991 року через декілька років помер ОСОБА_4 Оскільки у неї з відповідачем не склалося подружнє життя, внаслідок вчинення останнім в сімї конфліктних ситуацій, сварок, та скандалів, рішенням Дрогобицького районного суду від 28.05.2001 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати в будинку, який вона та ОСОБА_2 збудували на підставі рішення Рихтицької сільської ради від 25.04.1991року за №40, де проживала до недавнього часу. Впродовж 2017 року відповідач постійно їй погрожував тим, що він її виселить з вказаного будинку, що їй там нічого не належить, безпідставно забороняє їй опалювати будинок газом, перекриваючи газопостачання до будинку, заставляє її сплачувати величезні суми (2000 грн. в місяць) за начебто комунальні послуги за те, шо він там проживає. У січні 2018 року ОСОБА_2 перекрив газопостачання та водопостачання до вказаного будинку, чим створив їй перешкоди у проживанні та користуванні даним будинком У звязку з тим, 02.02.2018 року вона звернулася до Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області із заявою в якій просила вжити заходів до усунення протиправних дій відповідача щодо її проживання та користування вказаним будинком. Нажаль сільський голова ОСОБА_6 усунувся від розгляду її заяви, оскільки відправив її для розгляду до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. За результатом розгляду її заяви щодо вчинення ОСОБА_2 перешкод в користуванні газопостачання, водою та електроенергією, чим їй створено перешкоди у проживанні та користуванні житловим будинком Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області надіслав на її адресу лист від 28.02.2018р. за №2739/44/01-18, в якому зазначено про те, що з ОСОБА_2 проведено бесіду про недопустимість вчинення конфліктів, а щодо користування газопостачанням, водою та електроенергією, чим створено перешкоди у проживанні та чинення перешкод у проживанні в житловому будинку, а тому у неї виникла необхідність звернутися до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просить їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Заслухавши думку у учасників судового розгляду, перевіривши матеріла справи, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав.

Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

До складу житлового фонду, відповідно до ст.4 ЖК УРСР, відносяться житлові будинки, а також житлові приміщення у інших будівлях.

Частиною 4 ст.9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Правова позиція Європейського сулу з прав людини відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту пойв» (рішення у справі Powell and Ravner v.the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Giilow y.the U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v Cyprus 18.02.1999).

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2002р., посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, спадкоємцем майна ОСОБА_8, яка померла 16.12.1991 року є її син ОСОБА_2, якщо проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до технічного паспорта, виданого 23.03.1988 року КП ЛОР „Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, останній виданий ОСОБА_9.

В судовому засіданні встановлено, сторонами не оспорюється, а відтак доказуванню не підлягає, що між позивачем та відповідачем на протязі тривалого часу існують неприязні відносини, тощо.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-92цс15 від 27.05.2015р. сформулював правову позицію, згідно з якою роз»яснив, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.33 Постанови Пленуму №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз»яснив, що застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Конституційний Суд України в п. 4.3 рішення від 02.03.2004р. № 4-рп/2004 вказав, що співвласники є рівними у праві володіти, користуватись і розпоряджатись допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватись та розпоряджатись цими приміщеннями.

Як розяснив Пленум ВССУ в п.33 згаданої вище постанови, такий позов підлягає задоволенню в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Вимогами ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Статтею 156 ЖК УРСР визначені права і обовязки членів сімї власника жилого будинку (квартири). Відповідно до положень указаної норми закону члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних - відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що дійсно відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні їй будинку, забороняє їй користуватися послугами газифікації, перекривши вентиль газопроводу та водопостачання., чим створює для неї несприятливі та неможливі для проживання умови.

Крім того, судом враховано те, що іншого житла позивач ОСОБА_1 немає, хоча і являється зареєстрованою в житловому будинку по вул.Зелена,35 в с.Снятинка, Дрогобицького району, Львівської області, однак змушена проживати у своїх знайомих.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а відтак аналізуючи зібрані про справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо та їх достовірність та допустимість, а також достатність та взаємний зв»язок у сукупності встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, і оскільки позивач скористалася захистом свого майнового права, відтак слід усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житловим будинком по вул.Зелена,35 в с.Снятинка, Дрогобицького району, Львівської області.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.16 ЦК України, ст.ст. 9, 156 Житлового кодексу України, суд,

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинокм задоволити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житловим будинокм № 35 по вул. Зелена в с. Снятинка Дрогобицького району Львівської області, шляхом зобов"язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні будинком № 35 пол вул. Зелена № 35 в с. Снятинка Дрогобицького району Львівської області.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання вул.Зелена, 35, с.Снятинка, Дрогобицького району, Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання вул.Зелена, 35, с.Снятинка, Дрогобицького району, Львівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній.

Суддя Гарасимків Л.І.