Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1838/17

номер провадження 2/695/134/18

30 липня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.,

за участю секретаря Розпутньої І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» про стягнення коштів банківського вкладу внаслідок невиконання договору та відшкодування збитків, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрінком» про стягнення коштів банківського вкладу внаслідок невиконання договору та відшкодування збитків, моральної шкоди.

Свою заяву позивач пояснює тим, що до 25.12.2015 року працював на посаді керуючого Золотоніським відділенням Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»(далі - ПАТ «Укрінбанк»). Маючи власні заощадження вирішив їх на короткий термін вкласти до банку де працював, до вирішення питання використання їх в побутових потребах.

В Золотоніському відділені ПАТ «Укрінбанк» ним було розміщено вклади за договорами № 10-1397945на суму 2001,66доларів USD та № 10-1380458на суму 15053,07 грн. Дія зазначених договорів закінчились 10.11.2015р. та 08.09.2015р. відповідно.

Постановою правління Національного банку України від 24.12.2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства«Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб(далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24.12.2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український інноваційний банк», згідно з яким з 25.12.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український інноваційний банк» ОСОБА_2.

У відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та згідно повідомлення, розміщеного на офіційному сайті, Фонд гарантування почав виплати по договорам банківських вкладів вкладникам ПАТ «Укрінбанк». При зверненні до Банку, який здійснює виплати в Черкаській області,позивачеві було повідомлено,про відсутність його в реєстрах на виплату.

На його звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування ОСОБА_2 щодо можливості повернення вкладів за договорами № 10-1397945 на суму 2001,66 дол.США та № 10-1380458 на суму 15053,07 грн., він отримав відмову у відшкодуванні коштів, розміщених як вклад у банку із посиланням на ч.4 ст. 2 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ПАТ «Укрінбанк» згідно рішення загальних зборів акціонерів товариства перейменовано в ПАТ «УКРІНКОМ», відповідні зміни внесені в ЄДР юридичних осіб 13.07.2016 року, реєстраційна дія 7038947.

До відповідача ПАТ «УКРІНКОМ» позивачем було зроблено запит з проханням про сплату йому коштів за договорами банківського вкладу, проте відповідачем йому відмовлено у повернені коштів.

Крім того, позивач вважає, що за порушення виконання зобов'язань за договором банківського вкладу № 10-1397945 на суму 2001,66 доларів США, що на день подачі позову еквівалентно 52093,20 грн. (26,025 (вартість 1 долара США) х 2001,66), відповідач повинен відшкодувати також завдану шкоду, визначену законом, відповідно до наданого розрахунку:

Заборгованість за зобов'язаннями: 52 093,20 грн.

Втрати від інфляції: 11 784,45 грн.

Проценти за користування коштами: 8 040,19 грн.

Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань: 14 972,87 грн.

Загальна сума вимог: 86 890,71 грн.

За порушення виконання зобов'язань за договором банківського вкладу № 10-1380458 на суму 15053,07 грн., відповідач повинен відшкодувати також завдану шкоду, визначену законом, відповідно до розрахунку:

Заборгованість за зобов'язаннями: 15 053,07 грн.

Втрати від інфляції: 3 043,36 грн.

Проценти за користування коштами: 5 456,43 грн.

Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань: 4 326,63 грн.

Загальна сума вимог: 27 879,49 грн.

Крім викладеного, позивач вважає, що таким грубим порушенням зобов'язань договорів банківського вкладу з вини відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних і фізичних стражданнях, що він постійно переживає в результаті порушення свого права власності, а також в тому, що він відчуває постійну стурбованість, у зв'язку з неможливістю повернути власні кошти, також йому завдано ряд побутових незручностей, оскільки по вині відповідача він позбавлений можливості використати заощадження на власні потреби. Окрім того він відчув погіршення стану здоров'я, оскільки є інвалідом 2 групи, змушений був звертатися за медичною допомогою. Розмір моральної шкоди він оцінює у 20 000,00 гривень.

Оскільки відповідач свої зобовязання щодо повернення депозитних вкладів до цього часу не виконав, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом, просив суд стягнути за договорами банківських вкладів, моральну шкоду та судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 11 520,00 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 03.07.2017р.

Ухвалою суду від 18.01.2018р., враховуючи зміни в цивільному процесуальному законодавстві, дану справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ПАТ «Укрінком» позовні вимоги не визнав виходячи з того, що на підставі постанови правління НБУ від 24.12.2015р. №934 ПАТ «Український інноваційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2015р. №239, за яким з 25.12.2015р. по 24.03.2016р.(включно) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ. 22.03.2016р. правлінням НБУ, відповідно до постанови №180, відкликана банківська ліцензія у ПАТ «Укрінбанк» і за рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №385 розпочато ліквідацію ПАТ. Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016р. (справа №826/5325/16) визнана протиправною та скасована постанова НБУ від 22.03.2016р. №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» та рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 22.03.2016р. №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Дане рішення набрало законної сили 13.07.2016р.. На теперішній час судові процеси з приводу законності постанови НБУ тривають, тому ПАТ «Укрінбанк» був поставлений в умови, за яких став позбавлений можливості повернення вкладів, а всі зобовязання щодо повернення вкладів фізичних осіб взяв на себе Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з моменту запровадження тимчасової адміністрації.

Ознайомившись з поданою позовною заявою відповідач не бачить належних та допустимих доказів, які б підтверджували в повній мірі позовні вимоги. Так позивач стверджує, що кошти від Фонду гарантування вкладів ним не отримані, однак в матеріалах справи відсутні будь - які відомості, які підтверджують вказані обставини.

ПАТ «Укрінком» повідомляв позивача листом від 10 вересня 2017 року про те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не передано до ПАТ «Укрінком» реєстру кредиторів та реєстр відшкодувань вкладникам ПАТ «Укрінбанк» гарантованої суми вкладів, тому ПАТ «Укрінком» позбавлено можливості проводити будь-які дії по взаєморозрахунках з кредиторами та вкладниками банку.

У справі також відсутні будь-які докази, які б свідчили, що рішення Золотоніського міськрайонного суду від 25 жовтня 2016 року в адміністративній справі не було виконане в частині включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду. Тому в разі задоволення поданого позову до ПАТ «Укрінком» позивач отримає право на повернення подвійної суми коштів (від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Укрінком»), що є неприпустимо.

Крім того, щодо заявлених до стягнення коштів повідомив, не відповідає дійсності твердження позивача щодо того, що строк вкладів закінчився 11 грудня 2015 року та 09 листопада 2015 року, оскільки, відповідно до умов договору № 10-1397945 від 10 листопада 2015 року строк розміщеного вкладу закінчується 11 січня 2016 року. Крім того, договір містить застереження, відповідно до якого, якщо клієнт не вимагає повернення вкладу, строк дії договору пролонгується на той же самий термін, включаючи розмір процентної ставки. Жодного підтвердження того, що вимога про повернення вкладу заявлялася у встановлений законом спосіб ПАТ «Укрінком», матеріали справи не містять. Відсутня така вимога і щодо договору № 10-1380458.

Таким чином, за відсутності прострочення банку в поверненні вкладу, відсутня підстава нарахування штрафних санкцій на суму вкладу.

Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач з незалежних від нього причин був позбавлений можливості повернення вкладу, отже його вина у невиконанні зобовязання відсутня, тому вимога щодо її стягнення є безпідставною, як і решта позовних вимог. Крім того, просив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.02.2018р. відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, пояснили, що дія договорів вкладів закінчилася, на вимогу позивача кошти повернуті не були, незважаючи на те, що банк існує, також Фондом гарантування вкладів фізичних осіб його включено до переліку вкладників ПАТ «Укрінбанк», кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, відповідно до пунктів 4-6 ч.4 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у подальшому в судове засідання не зявилися, представник скерував до суду заяву про розгляд справи без їх участі, де наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з мотивів їх безпідставності, у подальшому у судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений.

Суд, заслухавши пояснення та доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1380458 від 08.09.2015 року на імя ОСОБА_1 відкрито Вкладний (депозитний) рахунок № 0429 на суму вкладу 15 053,07 грн. на строк з 08.09.2015 року по 09.12.2015 рік, за час користування коштами вкладу протягом строку вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 23,5 % річних. Автопролонгація даного договору передбачена лише якщо клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення.

Відповідно до заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1397945 від 10.11.2015 року на імя ОСОБА_1 відкрито Вкладний (депозитний) рахунок № 0315 на суму вкладу 2 001,66 дол. США на строк з 10.11.2015 року по 11.01.2016 рік, за час користування коштами вкладу протягом строку вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 8,5 % річних. Авто пролонгація вкладу не передбачена.

Відповідно до повідомлення від 10.03.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Укрінком» з проханням повернути вклади, дана вимога залишена без задоволення.

Із повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 27-11614/18 від 01.06.2018р. вбачається, що станом на 14.07.2016р. ОСОБА_1 включений до переліку вкладників ПАТ «Укрінбанк», кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до пунктів 4-6 ч.4 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме оскільки вклад у банку розміщений особою, яка є повязаною з банком.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленого договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ «Укрінбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрінком», грубо порушено вимоги ст. 526 ЦК України, не виконуючи належним чином взяті зобовязання; ст. 530 ЦК України, порушуючи встановлені строки виконання зобовязань та у звязку з тим, що відповідач до цього часу не виконує умови депозитного договору і виконання його в подальшому сумнівне, що істотно порушує умови договору, позов належить задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості по поверненню депозитів у розмірі, заявленому позивачем в позовній заяві, в сумі 52 093,20 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції 11 784,45 грн., 3% річних у розмірі 8 040,19 грн. та пені у розмірі 14 972,87 грн., що разом становить 86 890,71 грн., а також в сумі 15 053,07 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції 3 043,36 грн., 3% річних у розмірі 5 456,43 грн. та пені у розмірі 4 326,63 грн., що разом становить 27 879,49 грн., та стягує зазначені суми із відповідача.

При цьому суд виходить з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тому суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про те, що банк взяті на себе зобов'язання за укладеними з позивачем договорами банківського вкладу не виконав, чим порушив права та законні інтереси позивача як вкладника та споживача фінансових послуг, тому позовні вимоги про стягнення сум вкладів підлягають до задоволення.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачеві, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти ПАТ "Укрінбанк", ОСОБА_1 розраховував на порядність і чесність банку, дотримання всіх умов і положень договору. Суд погоджується, що відмова у поверненні вкладу порушила життєві плани позивача, дійсно це стало для нього сильним шоком та призвело до душевних страждань, так як він є інвалідом 2 групи. Дійсно ОСОБА_1 за таких обставин був вимушений долучати додаткових зусиль для організації свого життя та задоволення своїх щоденних потреб. Вказане спричиняло страждання, а відповідачем не приймалися ніякі заходи для припинення таких. За таких обставин суд погоджується, що неповерненням вчасно депозитного вкладу позивачу дійсно спричинена моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача, суд, враховуючи всі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 2 000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково. При цьому суд виходить із того, що позивач ОСОБА_1, предявивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмір 20 000грн., не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, зокрема.

Також позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 11 520 гривень, які він сплатив за договором про надання правової допомоги № б/н адвокату ОСОБА_3 На підтвердження витрат позивач надав копію Квитанції до прибуткового касового ордеру № 066 від 12.03.2018 про сплату 11 520,00 гривень за надання правової допомоги.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, склад та розміри витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статях 84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь витрат, повязаних з наданням правової допомоги в розмірі 11 520 грн. належить відмовити, оскільки позивачем, всупереч ст. 137 ЦПК України, не надано договір про надання правової допомоги, відповідно до якого такі послуги надавалися, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акт виконання послуг також не надано. За наведених обставин, позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 11 520 грн. є недоведеними.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір 1 167,70 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 23, 526, 530, 625, 629, 1058, 1060 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком», ЄРДПО 05839888 (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. НОМЕР_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, кошти, внаслідок невиконання зобовязань за договором банківського вкладу № 10-1397945 від 10.11.2015 року в сумі 86 890 (вісімдесят шість тисяч вісімсот девяносто) грн. 71 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком», ЄРДПО 05839888 (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. НОМЕР_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, кошти, внаслідок невиконання зобовязань за договором банківського вкладу № 10-1380458 від 08.09.2015 року в сумі 27 879 (двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят девять) грн. 49 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком», ЄРДПО 05839888 (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. НОМЕР_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком», ЄРДПО 05839888 (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 3-а) на користь держави судовий збір в розмірі 1 167,70 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ : М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 03 серпня 2018р.