Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/431/16-ц Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 34 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №273/431/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року, яке ухвалено суддею Михалюком О.П.в місті Баранівка

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на свою користь 33277,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої скоєною 20.06.2015 р. ДТП. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 20.06.2015 р. на автодорозі Дубрівка-Висока піч 9км+800м відповідач ОСОБА_3, який без її відома керував автомобілем Renault21д.н. НОМЕР_3, не справився з керуванням і з'їхав в кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Про дану ДТП позивач дізналась в липні 2015 року з телефонної розмови. Вартість матеріального збитку відповідач відшкодувати добровільно відмовився, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду.

Заочним рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 33277,00 грн. на відшкодування матеріальних збитків та 551,20 грн. судового збору.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 09.06.2016 р. залишено без задоволення.

Відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю в повному обсязі. При цьому зазначає, що при вирішенні справи судом порушені його права, оскільки він жодного разу не повідомлявся про розгляд справи, а відтак, був позбавлений права на захист. Суд, задовольняючи позов, не встановив причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та наявними пошкодженнями автомобіля, оскільки огляд останнього проводився 28.08.2015 р., через два місяці після скоєної ДТП та без залучення власника автомобіля. Судом не враховано, що перелік пошкоджень автомобіля в заявці на ремонт від 24.03.2016 р. значно ширший ніж виявлений при огляді 28.08.2015 р., де не зазначено про деформований капот автомобіля, відсутність скла правих дверей, деформацію ходової частини та відсутність акумулятора.

Позивач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Крім того вказує, що рішення набрало законної сили і виконується в примусовому порядку відповідно до винесеної 13.07.2016 р. відділом ДВС постанови про відкриття виконавчого провадження. Станом на 27.12.2017 р. позивач отримала 11667,25 грн. на відшкодування шкоди.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач просила справу розглянути без її участі та участі її представника, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з'явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 09.10.2015 р. ОСОБА_3 20 червня 2015 року о 23 год. 05 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Дубрівка-Висока Піч 9 км+800 м та перебуваючи в стані стомлення, не справився з керуванням і з'їхав в кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили.

03.03.2016 р. Баранівським відділенням поліції Новоград-Волинського відділу поліції винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР від 01.02.2016 р. за ознаками складів злочину, передбачених ч.2 ст.289 та ч.3 ст. 357 КК України в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.10).

У відповідності до копій довіреностей, автомобіль НОМЕР_2, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні позивачки ОСОБА_2

Відповідно до довіреності від 01.10.2012 р. ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 користуватися та розпоряджатись від його імені (продавати, зняти з обліку) належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортним засобом RENAULT21 державний номер НОМЕР_3 (а.с. 11).

Згідно довіреності від 07.02.2013 р. ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатись від імені його довірителя (продавати, зняти з обліку) належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортним засобом RENAULT21 державний номер НОМЕР_3 (а.с. 12). Довіреність видана терміном до 01.10.2022 р. Цією довіреністю ОСОБА_5, зокрема, надав право ОСОБА_2, здійснювати експлуатацію транспортного засобу, укладати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, визначати на власний розсуд ціну та інші умови; укладати договори обов'язкового страхування, у випадку спричинення автомобілю шкоди іншими особами в результаті ДТП чи заподіяння шкоди повіреним іншим транспортним засобом під час керування автомобілем, укладати, якщо в тому буде необхідність від імені його довірителя договори про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими договорами грошові суми згідно з калькуляціями або домовленостями.

20 червня 2015 року ОСОБА_3, з яким позивач періодично проживала разом з 2010 року, вчинив ДТП та пошкодив вказаний вище автомобіль, про що ОСОБА_2 стало відомо 24.07.2015 р. з телефонної розмови.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 27.08.2015 р. виявлені пошкодження: розбиті передній бампер, лобове скло, водійське скло; деформовані дах автомобіля, водійські двері, ліве переднє крило (а.с.6). Стан рульового керування та гальмівної системи не перевірявся.

Згідно заявки ОСОБА_2 на ремонт автомобіля від 24.03.2016 р. при прийомі автомобіля на ремонт виявлені наступні несправності: деформовані панель даху, стійки дверей і лобового скла, передня панель, капот автомобіля, балка передньої підвіски, стійка амортизаторна, кулак поворотний та привід колеса (права сторона); розбиті передній бампер, лобове скло; відсутнє скло дверей (переднє праве, переднє ліве), акумуляторна батарея (а.с.7-8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП та пошкодженні автомобіля була встановлена, суд, поклавши в основу заявку№ 10/7 на ремонт автомобіля, стягнув з відповідача вартість ремонту в розмірі 33277,00 грн.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Правовідносини сторін урегульовані ст. 1166 ЦК України, відповідно до норм якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто відповідальність за заподіяну шкоду настає лише за наявності сукупності умов, що дії особи були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частина 1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Передбачена ст. 1166 ЦК України презумпція вини заподіювача шкоди означає, що докази відсутності його вини має подати сам відповідач. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка в силу закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки визначені нормами ст. 1187 ЦК України.

Таким чином, відповідно до змісту вказаних норм матеріального права, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача. За зобов'язаннями, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов'язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діяннями та заподіянням такої шкоди, вина.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідним є доведення, що саме протиправна поведінка є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи,- наслідком такої протиправної поведінки.

Статте. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення доведеності вини.

Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п.4 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічне положення міститься і в п.3 ст. 61 ЦПК України, який діяв на час розгляду справи судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справ, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення 20.06.2015 р. о 23 год. 05 хв. на автодорозі Дубрівка-Висока Піч 9км+800 м, перебуваючи в стані стомлення, ОСОБА_3 керував автомобілем RENAULT21д.н. НОМЕР_3, не справився з керуванням і з'їхав у кювет, чим порушив вимоги п.2.9 и(б) ПДР України, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Баранівського районного суду від 09.10.2015 р. провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, оскільки закінчився строк встановлений ч.2 ст. 38 КУпАП передбачений для накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова набрала законної сили.

Судом першої інстанції вірно оцінено дії ОСОБА_3 як водія, який керував автомобілем у момент вчинення ДТП, на предмет їх відповідності Правилам дорожнього руху та знаходження у причинному зв'язку з виникненням пошкоджень автомобіля.

За таких обставин, ОСОБА_3, як особа, дії якої спричинили заподіяння шкоди майну потерпілого, повинен відшкодовувати її на підставі ст. 1166 ЦК України згідно Заявки № 10/7 на ремонт автомобіля в сумі 33277,00 грн., оскільки доказів на спростування цієї суми, відповідач суду не надав.

З огляду на зазначене, відповідачем не доведено апеляційному суду обставин, що ним були вжиті всі залежні від нього заходи щодо належного керування автомобілем, а відтак не доведено відсутності його вини у пошкодженні автомобіля.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

З аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що до шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, належить вартість відновлювального ремонту у тому числі й робіт щодо відновлення пошкодженої речі.

За Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Як зазначалося вище, вартість ремонту становить 33277,00 грн.

Крім того, відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2016 р. та Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.02.2017 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом №273/4318/16-ц стягнуто 33277,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн., а всього 33828,20 грн.

Відповідно до Довідки Баранівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 12.01.2018 р. вбачається, що станом на 12.01.2018 р. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачено 11667,25 грн., залишок складає 22160,95 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Будь-яких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2018 року.

Головуючий : Судді :