Справа № 345/3220/18
Провадження № 22-ц/4808/326/18
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Бойчука Л.М.,

за участю представника апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради про визнання дій протиправними, скасування рішень виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року в складі судді Кардаш О.І. ухвалене в м. Калуш, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради про визнання дій протиправними, скасування рішень виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20 грудня 2016 року вона звернулася із заявою до Ріп'янської сільської ради з проханням про взяття на квартирний облік, як особи, що потребує поліпшення житлових умов. Крім того вона, як одинока матір, має першочергове право на отримання житлового приміщення однак, 28 січня 2017 року відповідач прийняв рішення, яким взяв її на облік для поліпшення житлових умов загальної черги, а рішенням виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради від 23 листопада 2017 року їй відмовлено у наданні квартири АДРЕСА_1, оскільки було прийнято рішення про надання квартири учаснику АТО.

Посилаючись на першочергове право на отримання житлового приміщення, відсутність підстав для надання житла іншим особам, уточнивши позовні вимоги просила визнати дії виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради щодо відмови їй у наданні квартири (житлового приміщення) в АДРЕСА_1 протиправними, скасувати рішення виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради №26 від 24 листопада 2016 року, №29 від 23 листопада 2017 року, № 32 від 28 грудня 2017 року та зобов'язати виконавчий комітет Ріп'янської сільської ради розглянути на своєму засіданні з прийняттям рішення по суті її заяву про надання житлового приміщення (окремої квартири) в житловому будинку АДРЕСА_1

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вона разом із двома неповнолітніми дітьми, які постійно проживають у АДРЕСА_1, потребують поліпшення житлових умов, їх взято на квартирний облік у загальну чергу, тоді як вона має право на першочергове отримання житлового приміщення.

Вказує, що враховуючи ринкові ціни на нерухоме майно та її дохід, у неї немає можливості для придбання квартири, тому відмова у задоволенні позову порушує її конституційні права щодо права на житло.

Суд першої інстанції не перевірив, як та на яких підставах надавалась відповідачем квартира АДРЕСА_2. Чи перебувала особа, якій надано цю квартиру, на квартирному обліку, чи було особу визнано такою, що потребує поліпшення житлових умов.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки зі змісту апеляційної скарги не зрозуміло, які саме норми права суд порушив та які висновки суду є необґрунтованими або базуються не на наявних доказах у справі. Фактично апеляційна скарга зводиться до перерахунку правових норм, які регулюють порядок вирішення житлових прав громадян. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених мотивів.

Представник виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку був повідомлений, а тому, враховуючи його належне повідомлення про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не довела суду неправомірність дій сільської ради в частині оскаржуваних рішень, не є одинокою матір'ю, а тому не має права на першочергове надання житлового приміщення. В частині рішень, що стосуються ОСОБА_5, чиї житлові права будуть порушені у випадку задоволення позову, сторона не клопотала про його залучення як відповідача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради №26 від 24 листопада 2016 року залишено в резерві квартири у будинку в АДРЕСА_1 для надання учасникам АТО (а.с. 29).

Рішенням виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради №4 від 27 січня 2017 року «Про взяття на квартирний облік громадян» ОСОБА_4 разом із сім'єю: сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, взято на квартирний облік для поліпшення житлових умов в загальну чергу (а.с.27).

Згідно довідки №83 від 16 березня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Ріп'янської сільської ради ОСОБА_4 зареєстрована у книзі обліку осіб, які перебувають на черзі одержання жилих приміщень під №3 у загальну чергу(а.с. 28).

Рішенням виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради №29 від 23 листопада 2017 року, ОСОБА_4 відмовлено у наданні квартири в АДРЕСА_1 у зв»язку рішенням «Про надання квартир для учасників АТО» (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Ріп'янської сільської ради №32 від 28 грудня 2017 року учаснику АТО ОСОБА_5 надано квартиру АДРЕСА_3 (а.с.12).

Згідно статті 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Статтею 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК УРСР. Також передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 посилалася на те, що вона є одинокою матір'ю, а тому має право на першочергове отримання житлового приміщення.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини першої статті 45 ЖК УРСР у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов: матерям, яким присвоєно звання «Мати-героїня», багатодітним сім'ям, сім'ям, що виховують дітей з інвалідністю, і одиноким матерям (батькам).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» одинокою матір'ю є жінка, яка не перебуває в шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдова; інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Згідно Свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, його батьком є ОСОБА_8 (а.с.24).

19 квітня 2007 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано (відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2007 року) (а.с.26).

Згідно Свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьком є ОСОБА_9 (а.с. 25).

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_4 у розумінні наведених норм не є одинокою матір'ю і права на першочергове отримання житла у цьому статусі не має.

Крім того, при розгляді спору суд повинен встановити наявність порушеного права позивача, в даному випадку, винесенням оскаржуваних рішень.

За змістом позову ОСОБА_4 вказує на порушення її прав внаслідок ухвалення рішень про надання спірної квартири АДРЕСА_4 учаснику АТО ОСОБА_5.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України № 6-84цс14 від 03 вересня 2014).

Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Разом з тим, відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Із змісту зазначеної норми права слідує, що залучення до участі у справі співвідповідача можливе лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу - до закінчення підготовчого провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оспорює рішення сільської ради, якими надано квартиру ОСОБА_5, однак клопотання про залучення останнього до участі у справі співвідповідача у суді першої інстанції не заявляв. Зазначене підтвердив в засіданні апеляційного суду представник апелянта. Суду пояснив, що позивач оскаржує виключно акти сільської ради, оскільки вважає їх незаконними, тому не було підстав для залучення ОСОБА_5 в якості другого відповідача.

У зв'язку з наведеним, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно з'ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта