Справа № 462/6232/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

Позивач 1 жовтня 2018 року звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача 20222,60 грн. заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2018 року по день ухвалення судом рішення. Свої вимоги мотивує тим, що він працював радником директора апарату управління у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і 13 червня 2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. У день звільнення з ним не було проведено розрахунок, відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, що підтверджується довідкою відповідача від 25.07.2018 року №580-1618. Заробітна плата йому не виплачена по даний час. З огляду на зазначене, просить стягнути з відповідача на його користь 20222 грн. 60 коп. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2018 року по день ухвалення судом рішення.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 2 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримує, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 71558 грн. 88 коп., а також просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечив проти стягнення з відповідача на користь позивача 20222 грн. 60 коп. заборгованості по заробітній платі та 51336 грн. 28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2018 року по 11 грудня 2018 року, а також просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 працював радником директора апарату управління у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом від 13.06.2018 року №280-к був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України /а.с.39/.

Згідно довідки про заборгованість № 580-1618 від 25.07.2018 року, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА» /а.с.10/, заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 по заробітній платі становить 20222 грн. 60 коп., в тому числі за квітень 2018р. - 5702 грн. 08 коп., за травень 2018р. - 5702 грн. 08 коп., за червень 2018р. - 8818 грн. 44коп.

Вказаний розмір заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється і на час розгляду справи у суді заборгованість відповідачем не сплачена.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Верховного Суду України № 6-15цс13 від 27 березня 2013 року).

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає йоговідповідальності.

На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 цього ж порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно довідки № 353 від 10.12.2018 року, виданої Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 502 грн. 14 коп., а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 11.12.2018 року становить 51336 грн. 28 коп., з урахуванням утримання податків та інших обов'язкових платежів. З даний розрахунком погоджується позивач і такий проведений у відповідності до зазначеного Порядку.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Між з тим, відповідач не представив суду доказів відсутності вини підприємства у невиплаті при звільненні належних сум позивачу.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення не були виплачені належні йому від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20222 грн. 60 коп. заборгованості по заробітній платі та 51336 грн. 28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2018 року по 11 грудня 2018 року, з урахуванням утримання податків та інших обов'язкових платежів, а всього - 71558 грн. 88 коп.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704,80 грн. судового збору

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 20222 грн. 60 коп. заборгованості по заробітній платі та 51336грн. 28 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього - 71558 грн. 88 коп., з урахуванням утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства « Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах виплати за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА», , знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Патона, 1.

Повне судове рішення складено 17.12.2018 року

Суддя: