АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6742/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Литвинова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у порядку письмового провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3- особа : Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві

державної адміністрації

про стягнення аліментів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 р. частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, а саме : стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 23.06.2017 р. і до досягнення повноліття кожною дитиною, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку;

стягнуто також аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. щомісяця, починаючи з 23.06.2017 р. і до досягнення нею 23-річного віку, а саме : до ІНФОРМАЦІЯ_7

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2017 р., яке набрало законної сили 24.06.2017 р., розірвано (т.2, а.с.47).

За час перебування сторін у шлюбі у них народилося п'ятеро дочок, троє з яких на час розгляду справи є неповнолітніми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та повнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка продовжує навчання (т.1, а.с. 13-18).

Позивачка є зареєстрованою та проживає разом з неповнолітніми дітьми у квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_7, яка, за поясненнями сторін, є матір'ю відповідача, тобто бабусею ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.4, а.с. 128).

Судом також встановлено, що 03.07.2017 р. сторонами було укладено договір між батьками щодо місця проживання та участі у вихованні дітей, за умовами якого визначено, що неповнолітні діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживатимуть з матір'ю - ОСОБА_2 (т.2, а.с. 49-51).

На підтвердження витрат на утримання дітей протягом 2017 р. стороною позивача надано квитанції з магазинів, супермаркетів, закладів громадського харчування, кінотеатрів, розважальних комплексів, театру (т.2, а.с. 57-95, 110-121, т.3 а.с. 36-111).

Представником позивачки надано суду письмові докази про понесені повнолітньою донькою сторін ОСОБА_8 витрати на орендну плату житлового приміщення у м.Прага Чеської Республіки, де вона навчається, про її зарахування на навчання у Нью-Йоркському університеті у Празі (т.3, а.с.24,25, 53-55).

Доказів того, що ОСОБА_8 вимушена під час навчання за межами України працювати на двох роботах, щоб мати можливість підтримувати достатній рівень життя, стороною позивача не надано, отже такі доводи є непідтвердженими.

Стороною відповідача надано фіскальні чеки за товари, придбані для дітей, у т.ч., мобільний телефон Аррlе іРhоnе 7 (32 Gb Rоsе Gоld, вартістю 17 215 грн. та аксесуари до нього, два мобільні телефони Аррlе іРhоnе 6 (32 Gb Rоsе Gоld, вартістю 16 940 грн., придбані 5.12.2016 р., та послуги, у тому числі, медичного характеру (т.3, а.с. 193-250, т.4, а.с. 1-34).

Встановлено також, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 навчалися з 12.08.2016 р. до 31.03.2017 р. у 7-му грейді, 3-му грейді та групі ресепшин Британської міжнародної школи м. Києва за міжнародною програмою, відповідно до укладеного договору з батьком - ОСОБА_1 (т.2, а.с.129, 130-141,142, 143-154,155, 156-167).

Як вбачається з довідки вих. №189 від 27.06.2017 р., виданої ТОВ «Київська загальноосвітня приватна школа І-ІІІ ступенів «Британська Міжнародна Школа-Київ», припинення 31.03.2017 р. навчання неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відбулося у зв'язку із неналежним виконанням договірних зобов'язань щодо сплати за надані освітні послуги (т.2, а.с. 168).

У зв'язку з тим, що неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шкільного віку, позивачка, наймає репетиторів для дітей з метою їх підготовки з математики та української мови, що підтверджується наданими нею письмовими доказами, договорами (т.2, а.с.107, 108).

Суд правильно вважав, що довідки, видані 19.05.2017 р. №№ 150, 151 загальноосвітнім навчальним закладом ІІ-ІІІ ступенів «Центр дистанційної освіти «Джерело» щодо навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, надані суду 26.09.2017 р., підтверджують лише можливість навчання дітей у вказаному закладі, за умови надання документів з попереднього місця навчання і не є належним письмовим доказом того, що вони відвідують навчання у «Джерелі» (т.2, а.с.123, 124).

Крім того, як вбачається з наданих характеристик ОСОБА_4 та ОСОБА_5, діти навчаються у сьомому та третьому класах відповідно у школі І-ІІІ ступенів № 133 Печерського району м. Києва (т.3, а.с. 22, 23).

Згідно довідки № 33 від 20.11.2017 р., виданої ТОВ «Дошкільний навчальний заклад «Академія щастя «ЛІПКІДЗ» та характеристики №4 від 24.01.2018 р., ОСОБА_6 відвідує вказаний заклад з 04.09.2017 р., відповідно до укладеного договору від 18.09.2017 р. №391/ос між відповідачем та закладом (т.2 а.с.227, т.3 а.с.24-25, 176-182, 183). Вартість надання послуг дошкільної освіти ОСОБА_6 сплачена відповідачем у розмірі 114 237,79 грн., а також за послугу доступу (картку) та за харчування (т.3, а.с. 183, 184, 185-191).

Встановлено також, що відповідачем було відкрито для дочок ОСОБА_5 і ОСОБА_4 банківські картки з доступом до додаткового рахунку за договором, укладеного ним з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», і, відповідно до виписки, станом на 30.01.2018 р. з якого, батьком систематично перераховувалися з 01.10.2017 р. по 30.01.2018 р. грошові суми від 1000 грн. до десяти разів на місяць для кожної з них (т.4, а.с. 172-175).

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що отримує дохід від власної діяльності, на підтвердження чого надала суду копію договору про надання послуг, довідку та виписки з АТ «ОТП Банк», виписки з рахунку з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (т.2, а.с.97-105).

Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, а саме : у розмірі 28000 грн. щомісяця на утримання кожної дитини - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_8.

Відповідач надав суду письмові пояснення, у яких зазначав, що готовий продовжувати систематично та у повному обсязі утримувати своїх дітей, проте, він категорично не погоджується з вимогами позивачки про стягнення аліментів на її користь, а також вказав, що вона не виконує умови укладеного 03.07.2017 р. договору між батьками щодо місця проживання та участі у вихованні дітей, перешкоджаючи йому зустрічатися з дітьми. Окрім того, відповідач зазначив, що найменша дочка ОСОБА_6 проживає з ним і перебуває на його повному утриманні, тому предмет спору щодо неї взагалі відсутній (т.2, а.с. 195-196).

Ухвалою суду від 01.02.2018 р. зобов'язано Головне управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України надати інформацію про доходи відповідача, отримані ним у період з 1.01.2016 р., Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України - інформацію щодо перетину кордону відповідачем у період з 01.2016 р., Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві інформацію, чи є працевлаштованим відповідач, і в разі позитивної відповіді, повідомити повне найменування суб'єкта господарювання, в якому він працює (т.3, а.с. 112-113).

Згідно наданої Головним центром обробки спеціальної інформації відповіді від 01.02.2018 р., відповідач 20 разів виїздив за межі України, з квітня 2016 р. по 30.12.2017 р. по 30.12.2017 р. (т.3, а.с.134).

Згідно відповіді Головним управлінням ДФС у м. Києві відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідача в інформаційному фонді Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України за період 1 кварталу 2016 р. по IV квартал 2017 р. - відсутні (т.3, а.с.136-137).

Згідно відповіді, наданої Центральним об'єднаним управлінням пенсійного фонду України в м. Києві відомості щодо відповідача відсутні (т.3, а.с. 139).

Допитана судом першої інстанції 18.06.2018 р., у порядку статті 92 ЦПК України, позивачка, даючи суду покази в якості свідка, вказала, що відповідач є заможною людиною, у власності якого перебувають два будинки, два автомобілі марки «Мерседес», якими керують особисті водії, свій час він проводить у ресторанах, як їй стало відомо зі слів найменшої дочки ОСОБА_6, яка спілкується з батьком, відповідач створив нову сім'ю з іншою жінкою, у них народилася спільна дитина, якій чотири роки. З вересня 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користуються картковими рахунками, відкритими батьком для них, на власний розсуд, що позивачка вважає неправильним, оскільки, діти провокуються на недоцільні витрати.

Позивачка вказала, що самостійно забезпечує навчання старшої доньки ОСОБА_8 за кордоном з 2015 року, для чого продала свій автомобіль, багато витрачає на репетиторство для молодших дочок-школярок.

Згідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 3.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи із змісту ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно роз'яснення п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 р., але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових' коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, у власності відповідача з 11.11.2009 р. знаходиться нежитлове офісне приміщення АДРЕСА_2, що підтверджується відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (інформаційна довідка № 125054525 від 23.05.2018 р., т.4 а.с.119-120).

Наявність іншої сім'ї та малолітньої дитини стороною відповідача не визнається.

Згідно ч.1 ст.184 СК України передбачено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 здатний і готовий, про що зазначає сам, повністю забезпечувати матеріально і утримувати дітей, про що свідчать і його дії, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Також, судом встановлено, що відповідач не має офіційно підтверджених доходів, відомості про його працевлаштування відсутні, у його власності знаходиться житлове приміщення, що розташоване у м. Луганськ Луганської області - території, що станом на час розгляду справи перебуває поза контролем державної влади України, дохід від якого також не встановлено.

Тому, враховуючи встановлені обставини, суд обґрунтовано вважав за доцільне визначити суму аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте, що стосується розміру стягнутої судом суми - по 20 тис. грн. на кожну дитину, то судова колегія вважає його неприйнятним, значно завищеним.

Так, судом не встановлено розміру доходів відповідача, оскільки, офіційні дані щодо цього відсутні, а також належних і допустимих доказів на підтвердження цієї обставини не надано позивачкою, так зокрема, не надано належних доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей саме в такому розмірі - 20 тис грн. на кожну дитину щомісяця, як визначено судом.

Як вбачається з обставин справи, відповідач зазначав, що здатний сам матеріально утримувати дітей, що підтверджується письмовими доказами, зокрема, що ним відкриті відповідні рахунки на ім»я дітей у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», на які ним перераховуються суми від 1000 грн. по декілька разів на місяць для кожної дитини; крім того, він піклується про дітей, придбав для них мобільні телефони, про що вже йшлося у рішенні.

Згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини до 6 віку на 2018 р. - 1492 грн., а з 1.07.2018 р.- 1559 грн.; а для дітей від 6 до 18 р. - 1860 грн., а з 1.07.2018 р. - 1944 грн.

Тому, судова колегія не вважає за можливе погодитися із доводами сторони відповідача, викладеними в апеляції, про відмову в позові та з доводами у письмових поясненнях, наданих суду, щодо стягнення коштів на утримання кожної неповнолітньої дитини по 1 тис. грн., а також і на дочку - ОСОБА_8, яка є повнолітньою і продовжує навчання, оскільки, це не буде відповідати вимогам закону та обставинам справи.

За таких обставин, а також дотримуючи принципу рівності суми аліментів для кожної дитини, судова колегія вважає, що стягнуту судом суму на утримання кожної дитини слід зменшити до 2 тис. грн.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду належить змінити в частині визначеного судом розміру аліментів з 20 тис. грн. до 2 тис. грн. щомісяця на кожну неповнолітню дитину та на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384, ч.3 п.2 ст.389 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 р. - змінити.

Зменшити стягнуту судом суму аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі з 20 000 грн. до 2 000 (дві тисячі грн.) щомісяця на кожну дитину, до досягнення повноліття кожною дитиною; зменшити стягнуту судом суму аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі з 20 000 грн. до 2 000 (дві тисячі грн.) щомісяця, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, а саме : до ІНФОРМАЦІЯ_7; в решті рішення залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 4.09.2018 р.

Головуючий :

Судді :