Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 415/7969/17
Провадження № 22-ц/810/191/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Дронської І.О., Коротенка Є.В.,
за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1
відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою Луганського обласного війського комісаріату на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2018 року, ухваленого судом у складі судді Фастовця В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування додаткових витрат, пов`язаних з каліцтвом та зобов`язання сплатити суми відшкодування,
в с т а н о в и в :
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких зазначив, що вироком Перевальського районного суду Луганської області від 25.12. 1980 року ОСОБА_2 , який працював водієм в Алчевському військовому комісаріаті визнано винним в порушені правил ДТП, що призвело до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили травматичну ампутацію правої гомілки верхньої треті позивачу. Відповідно до рішення Перевальського районного суду Луганської області від 17.07.1982 року відшкодування шкоди проводив Алчевський військовий комісаріат. Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 21.03.2001 року на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_3 було стягнуто шкоду у розмірі 3275 грн. 53 коп. та вартість протезу гомілки в розмірі 2800 грн. ІНФОРМАЦІЯ_4 є підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позивач звертається з вимогами до Луганського військового комісаріату. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 року №321 передбачено, що заміну протезу необхідно проводити один раз на три роки. 02.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з проханням сплатити рахунок № 19-04/17 від 19.04.2017 року для виготовлення протезу правої гомілки за технологією Otto Bock із вкладишем із силіконової композиції та отримав відмову. У зв`язку з чим, просив суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на його користь додаткові витрати для виготовлення протезу правої гомілки за технологією Otto Bock із вкладишем з силіконової композиції.
Під час розгляду справи, позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Зазначив, що має право на перерахунок розміру відшкодування шкоди відповідно до ст.1197 ЦК України, надав відповідачу довідку про здійснення перерахунку суми відшкодування шкоди із середнього заробітку за професією машиніст дизель поїзда, однак отримав відмову. Просив суд стягнути з відповідача на його користь доплату по відшкодуванню шкоди за період з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року у розмірі 121307, 68 грн., зобов`язати відповідача щомісячно відшкодовувати суму у розмірі, яка обчислюється з середньомісячного заробітку працівника відповідної кваліфікації, але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на користь позивача з урахуванням 90% втрати ним працездатності.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
Суд стягнув з відповідача на користь позивача додаткові витрати для виготовлення протезу правої гомілки за технологією Otto Bock із вкладишем із силіконової композиції у розмірі 35 000, 00 грн., стягнув доплату по відшкодування шкоди за період з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року у розмірі 121307, 68 грн., зобов`язав відповідача сплачувати позивачу щомісячно суму відшкодування у розмірі, яка обчислюється з середньомісячного розміру заробітної плати працівника відповідної кваліфікації, але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Не погодившись з вказаним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом неправильно застосовано ст.1197 ЦК України, яка не передбачає проведення доплати за останні 12 місяців. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2018 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце повідомлений належним чином в порядку, у порядку визначеному ст.1-1 закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч .ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що судом встановлені наступні обставини: вироком Перевальського районного суду Луганської області від 25.12.1980 року, ОСОБА_2 який працював водієм в Алчевському міському військовому комісаріаті, визнано винним в порушенні правил дорожнього руху, що призвело до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили травматичну ампутацію правої гомілки верхньої треті позивачу. Водій ОСОБА_2 був засуджений по ч.2 ст. 215 КК України. Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 12.03.2001 року з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача було стягнуто шкоду у розмірі 3275, 53 грн. та вартість протезу гомілки в розмірі 2800 грн.
Необхідні витрати позивача на протезування доведено наданим ним рахунком №19-04/17 від 19.04.2017 р. на суму 35000 грн., попередній протез був виготовлений у вересні 2010 року. Висновком експертизи №79 позивачу встановлена стійка втрата загальної працездатності в розмірі 70% та професійної, як водія електровозу - 90%, яка встановлена безстроково . З довідки №180 від 06.11.2017 року вбачається, що середня заробітна плата по професії машиніст дизель поїзда за період з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р. складає 11267, 69 грн. Втрачений середній заробіток позивача складає 90% втрати профпрацездатності - 10140,92 грн. Встановивши вказані обставини суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача.
Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
З аналізу вищенаведених цивільно-правових норм слід дійти висновку про те, що працівник, якому заподіяно шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, має право вимагати від фізичної або юридичної особи, яка її завдала, відшкодування заробітку (доходу), втраченого ним унаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Судом встановлено, що вироком Перевальського районного суду Луганської області від 25.12.1980 року, ОСОБА_2 який працював водієм в Алчевському міському військовому комісаріаті, визнано винним в порушенні правил дорожнього руху, що призвело до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили травматичну ампутацію правої гомілки верхньої треті позивачу.
Водій ОСОБА_2 був засуджений по ч.2 ст. 215 УК України.
Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 12.03.2001 року з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача було стягнуто шкоду у розмірі 3275, 53 грн. та вартість протезу гомілки в розмірі 2800 грн.
Висновком експертизи №79 позивачу встановлена стійка втрата загальної працездатності в розмірі 70% та професійної, як водія електровозу - 90%, яка встановлена безстроково.
Відповідно до довідки №180 від 06.11.2017 року (а.с.22) середньомісячна заробітна плата за період з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року за професією машиніст дизель поїзда складає 11267, 69 грн.
Згідно Положення про військові комісаріати міські військові комісаріати, затвердженого постановою КМУ №389 від 03.06.2013 року, військові комісаріати підпорядковуються відповідному обласному військовому комісаріату, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Місто Алчевськ знаходиться на тимчасово окупованій території України.
З врахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_1 є належним відповідачем по справі та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати у сумі 35 000, 00 грн. на протезування та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно відшкодовувати позивачу щомісячно суму відшкодування у розмірі, яка обчислюється з середньомісячного розміру заробітної плати працівника відповідної кваліфікації, але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 з заявою про перерахунок сум відшкодування шкоди звернувся до Луганського обласного військового комісаріату 02 жовтня 2017 року.
Частиною четвертою ст.1197 ЦК України передбачено, що якщо заробіток (дохід) потерпілого до його каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я змінився, що поліпшило його матеріальне становище (підвищення заробітної плати за посадою, переведення на вище оплачувану роботу, прийняття на роботу після закінчення освіти), при визначенні середньомісячного заробітку (доходу) враховується лише заробіток (дохід), який він одержав або мав одержати після відповідної зміни.
Нормами ст.1197 ЦК України не передбачено виплату сум відшкодування шкоди за останні 12 місяців. За таких підстав рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати по відшкодуванню шкоди за період з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року у розмірі 121307, 00 грн. не відповідає вимогам закону і в цій частині відповідно до ч.1 п.4 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
Позивач був звільнений від сплати судового збору. А тому з огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги та часткове задоволення позову сплачений відповідачем у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції судовий збір підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, на користь Луганського обласного військового комісаріату з Державного бюджету України слід повернути суму плаченого за подання апеляційної скарги у сумі 1809, 61 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2018 року змінити, скасувавши в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 доплати по відшкодуванню шкоди з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року у сумі 121307, 68 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повернути з Державного бюджету України Луганському обласному військовому комісаріату судовий збір у суму 1809, 61 грн. сплачений 21.06.2018 року за платіжним дорученням № 939.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : І.О. Дронська

Є.В. Коротенко