Справа № 454/1089/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М.Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за заявою ОСОБА_1 про компенсацію за відрив від звичайних занять,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою та просить стягнути з державного виконавця Личаківського РВ ДВС м.Львів ГТУ юстиції у Львівській області на його користь 3723грн. компенсації за відрив від звичайних занять.

Заява мотивована тим, що ухвалою суду задоволено його скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця.

Він є інвалідом ІІ групи. Компенсація за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Для подачі скарги він протягом місяця самостійно вивчав законодавство, знайомився з нормативними актами, рішеннями та постановами суддів, отримував консультації юристів в телефонному режимі та соціальних мережах тощо.

Він витрачав час на написання скарги, набір її у друкованому виді та роздрук, копіювання даних, складав клопотання, для чого їздив у м.Львів тощо.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 06.08.2018р. скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано неправомірною і скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця; зобовязано державного виконавця відновити та вчинити виконавчі дії у виконавчому провадженні; в стягненні судових витрат та компенсації за відрив від звичайних занять відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однак, як зазначено вище, судом досліджено в судовому засіданні вимогу про стягнення судових витрат, до яких відноситься і компенсація за відрив від звичайних занять та вирішено дану вимогу.

З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, оскільки така вимога ОСОБА_1 вже вирішена судом під час розгляду його скарги на дії державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 138, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію за відрив від звичайних занять - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович