Справа № 336/7806/18
Пр. № 2-о/336/271/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 24.09.2017 року.

В заяві зазначила, що вона є рідною донькою ОСОБА_2, яка померла 24.09.2017 року в м. Макіївка Донецької області.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 729, довідкою про причини смерті до форми № 106/у № 729, виданими міським патологоанатомічним бюро м. Макіївка та свідоцтвом про смерть, виданим Гірняцьким відділом ЗАГС м. Макіївка.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

В судове засідання заявник не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причина неявки суду не відома.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі такого.

У відповідності з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України.

В силу ч. 1 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 24.09.2017 р. в м. Макіївка Донецької області. Факт смерті вказаної особи підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 729 та довідкою про причини смерті до форми № 106/у № 729, виданими міським патологоанатомічним бюро м. Макіївка (а.с. 12), свідоцтвом про смерть, виданим Гірняцьким відділом ЗАГС м. Макіївка (а.с. 13), договором на організацію та проведення поховання від 25.09.2017 року (а.с. 14).

Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За таких обставин, лікарське свідоцтво про смерть № 729 та довідка про причини смерті до форми № 106/у № 729, видані міським патологоанатомічним бюро м. Макіївка є недійсними на території України.

Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

ОСОБА_2 померла в м. Макіївка Донецької області в той час, коли ця територія є тимчасово окупованою.

Згідно довідки про причини смерті до форми № 106/у № 729, виданої 25.09.2017 р. міським патологоанатомічним бюро м. Макіївка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 24.09.2017 року, причина смерті: хронічна ішемічна хвороба серця, дифузний атеросклеротичний кардіосклероз при гіпертонічній хворобі.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ДНР № 081813, виданого 27.09.2017 року Гірняцьким відділом запису актів цивільного стану м. Макіївка, актовий запис № 1198 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла 24.09.2017 року у віці 91 року в місті Макіївка.

Суд приймає як доказ смерті ОСОБА_2 копію лікарського свідоцтва про смерть, копію довідки про причину смерті та копію свідоцтва про смерть, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі «намібійські винятки» в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд виходить з того, що можливості збору доказів смерті на окупованій території можуть бути істотно обмеженими.

Суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, наявні підстави для задоволення заяви, а саме - встановлення факту смерті 24.09.2017 року ОСОБА_2.

Виходячи з викладеного, оцінивши докази з врахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності з огляду на міжнародну практику, суд вважає заявлені заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 228-229, 315, 317, 354-355 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка настала 24 вересня 2017 року в м. Макіївка внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, дифузного атеросклеротичного кардіосклерозу при гіпертонічній хворобі.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення негайно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи, а також видати заявнику.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Дмитрюк