АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Справа №756/2109/16-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/5054/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді - доповідача Рейнарт І.М.

суддів Болотова Є.В., Слюсар Т.А.

при секретарі Щербенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року (суддя Маринченко М.М.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві держаної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановила:

у лютому 2016р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 8 вересня 2012р., та визначення місця проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 8 вересня 2012р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження.

Позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку із різними поглядами на життя та методами виховання дитини, ведення спільного господарства, сумісне проживання ними припинено у вересні 2015 року, тому збереження сім'ї не можливе.

Позивач стверджував, що відповідач пішла з дому, син залишився проживати разом з ним та знаходиться на його утриманні. У квартирі, де вони проживають удвох з сином, створені всі належні умови для проживання малолітньої дитини: є дитяче ліжечко, ігрова зона, одяг та іграшки для дитини.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року, позов задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 8 вересня 2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1294, розірвано. У задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 4 квітня 2018 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду сторони звернулися до апеляційного суду із заявою про затвердження укладеної ними мирової угоди.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в апеляційному суді сторони мають право укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто

- 2 -

подав апеляційну скаргу.

Частиною 1 ст. 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Колегія суддів, вивчивши умови мирової угоди, вважає, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, стосується прав та обов'язків сторін, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Та обставина, що сторони вийшли за межі предмета спору не суперечить ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а визначенні ними права та обов'язки стосуються їх прав та обов'язків, як батьків сина ОСОБА_4.

Сторонам роз'яснені наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо мирова угода сторін відповідає вимогам статей 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе затвердити мирову угоду, укладену між сторонами.

Керуючись статтями 207, ч. 1 п. 5 ст. 255, 373, 374 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 серпня 2018р., згідно якої:

1. Сторони погодили, що місцем реєстрації їх спільної дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є квартира АДРЕСА_1. У разі потреби зміни реєстрації місця проживання дитини, це питання буде вирішуватися за спільною згодою батьків.

2. Сторони встановили наступний графік фактичного проживання дитини у батька та матері та спілкування батьків з дитиною:

2.1. за місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_2, дитина проживає з 9 год. 00 хв. середи до 10 год. 00 хв. неділі кожного тижня;

2.2. за місцем проживання матері, за адресою: АДРЕСА_3, а також за адресою: АДРЕСА_4, дитина проживає з 10 год. 00 хв. неділі до 9 год. 00 хв. середи кожного тижня.

3. У період відпусток сторін та дошкільних або шкільних канікул дитини, батько або матір має право на спільний відпочинок з дитиною на додатково узгоджений сторонами період, який не може бути меншим дванадцяти календарних днів. Для уникнення непорозумінь сторони заздалегідь зобов'язані узгодити між собою свої графіки відпочинку з дитиною на період відпусток та канікул дитини.

4. Сторони визначили спільні зобов'язання:

4.1. в дні та часи, визначені угодою, сторони зобов'язані забезпечити дитині комфортні та безпечні умови проживання, приїхати в місце проживання дитини або інше спеціально обумовлене батьками місце, забрати дитину, повідомляти один одного про благополучне прибуття на місце, а також завчасно попереджати про час повернення, повернути дитину в місце її фактичного проживання, згідно встановленого сторонами графіку;

4.2. належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання, контактних телефонів, та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов'язань за угодою;

4.3. піклуватись про здоров'я дитини, при перших ознаках захворювання невідкладно відводити дитину до лікаря, піклуватись про фізичних, духовний та моральний розвиток дитини, про одяг, їжу та інші необхідні речі для нормального розвитку дитини, брати участь у

- 3 -

вихованні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін.

При цьому, всі витрати на лікування, одяг, їжу та інші необхідні речі для нормального розвитку дитини сторони здійснюють в рівних частинах;

4.4. не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати дитину проти батька чи матері;

4.5. у міру можливостей додатково до перерахованого вище організовувати відвідування дитиною цирку, кінотеатрів, театрів, клубів, а також проведення іншого дозвілля дитини;

4.6. у разі виїзду дитини на відпочинок за кордон, своєчасно надавати один одному оформлену у встановленому законом порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон з метою відпочинку, або на самостійний виїзд дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання, тощо.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві держаної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 5 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді