Провадження № 22-ц/780/3495/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 20 05.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Журби С.О., Коцюрби О.П.

секретар судового засідання: Вергелес О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року у складі судді Пінчевич Н.С. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просив визнати договір дарування від 03 вересня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсним; застосувати наслідки недійсності правочину та витребувати земельну ділянку з власності ОСОБА_3.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування земельної ділянки - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що представник позивача - ОСОБА_5 повідомила суд про поважні причини неявки, зокрема, про те, що ОСОБА_5 є єдиним представником ОСОБА_2, однак не зможе прибути до судового засідання у зв'язку із її перебуванням у відпустці. Вважає, що представник позивача не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Вважає, що представник позивача повідомив про причини неявки до судового засідання, а тому судом першої інстанції було порушено положення п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що до клопотання про відкладення судового розгляду справи представник позивача не надав жодних доказів, які б підтвердили дійсність обставин, викладених у такому клопотанні. Вважає, що позивач має чотирьох представників у вказаній справі, що підтверджується наявними у матеріалах справи довіреностями, а тому ОСОБА_5 є не єдиним представником позивача.

Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому також вказала, що позивач має чотирьох представників у вказаній справі, що підтверджується наявними у матеріалах справи довіреностями. Крім того, вказала, що будь-яких доказів, що свідчили б про скасування таких довіреностей, позивачем не надано. Вважає, що позивач недобросовісно користується наданими йому процесуальними правами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що у призначені судові засідання, які відбулись 21 травня 2018 року та 12 червня 2018 року позивач та представники позивача, які були належним чином повідомлені про час та місце їх проведення, не з'явилися. Суд вказав, що належність повідомлення судом позивача та представників про час та місце розгляду справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами зворотніми повідомленнями рекомендованих листів. Про судові засідання позивач був повідомлений завчасно: 17 квітня 2018 року та 24 травня 2018 року відповідно. Щодо заяв представника позивача, суд вважав підстави, зазначені у таких заявах необґрунтованими, спрямованими на затягування розгляду справи, а причини неявки сторони позивача суд вважав неповажними. Також суд урахував, що представництво інтересів позивача здійснюється не лише адвокатом ОСОБА_5, оскільки позивач має інших представників, які наділені аналогічними повноваженнями. Також суд першої інстанції врахував висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії», відповідно до яких сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи .

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просив визнати договір дарування від 03 вересня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсним; застосувати наслідки недійсності правочину та витребувати земельну ділянку з власності ОСОБА_3 (а.с.1-3).

02 листопада 2017 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи на 06 грудня 2017 року (а.с.11).

Надалі судові засідання були відкладені на 06 лютого 2018 року, 07 березня 2018 року, 16 березня 2018 року, у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (а.с.34, 46, 89).

16 березня 2018 року розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17 квітня 2018 року (а.с.96, 97-98).

17 квітня 2018 року підготовче засідання було закрите, справу призначено до розгляду по суті на 21 травня 2018 року (а.с.107, 108).

Про розгляд справи, що призначений на 21 травня 2018 року представник позивача - ОСОБА_6 була повідомлена, про що свідчить розписка, наявна у матеріалах справи (а.с.110).

21 травня 2018 року до суду першої інстанції представником позивача - ОСОБА_5 було подано клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи його тим, що вона є єдиним компетентним представником позивача, і є задіяною цього дня в слідчих діях у Ірпінському ВП ГУНП в Київській області о 10 год. 30 хв. (а.с.147).

21 травня 2018 року судове засідання було відкладено на 12 червня 2018 року, у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (а.с.152).

24 травня 2018 року позивач ОСОБА_2 отримав судову повістку, про повідомлення його про судове засідання, що було призначено на 12 червня 2018 року (а.с.174).

29 травня 2018 року представник позивача - ОСОБА_7 ознайомилася з матеріалами даної цивільної справи, про що свідчить відповідне клопотання (а.с.173).

02 червня 2018 року представник позивача - ОСОБА_5 направила суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи його тим, що вона є єдиним компетентним представником позивача, і з 02 червня 2018 року по 18 червня 2018 року вона перебуватиме у відпустці. На підтвердження надала копію квитка про виліт 02 червня 2018 року (а.с.177, 178).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування земельної ділянки - залишено без розгляду (а.с.182-183).

В обґрунтування зазначеної ухвали суд першої інстанції посилався на те, що у призначені судові засідання, які відбулись 21 травня 2018 року та 12 червня 2018 року позивач та представники позивача, які були належним чином повідомлені про час та місце їх проведення, не з'явилися. Суд вказав, що належність повідомлення судом позивача та представників про час та місце розгляду справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами зворотніми повідомленнями рекомендованих листів. Про судові засідання позивач був повідомлений завчасно: 17 квітня 2018 року та 24 травня 2018 року відповідно. Щодо заяв представника позивача, суд вважав підстави, зазначені у таких заявах необґрунтованими, спрямованими на затягування розгляду справи, а причини неявки сторони позивача суд вважав неповажними. Також суд урахував, що представництво інтересів позивача здійснюється не лише адвокатом ОСОБА_5, оскільки позивач має інших представників, які наділені аналогічними повноваженнями. Також суд першої інстанції врахував висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії», відповідно до яких сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції були наявні всі підстави для застосування п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки така умова як повторна неявка позивача до судового засідання мала місце при розгляді даної справи, а саме 21 травня 2018 року та 12 червня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 про те, що представник позивача не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, відхиляються колегією судів, як необґрунтовані, оскільки про розгляд справи, що призначений на 21 травня 2018 року представник позивача - ОСОБА_6 була повідомлена, про що свідчить розписка, наявна у матеріалах справи (а.с.110), а 24 травня 2018 року позивач ОСОБА_2 отримав судову повістку, про повідомлення його про судове засідання, що було призначено на 12 червня 2018 року (а.с.174).

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 про те, що представник позивача повідомив про причини неявки до судового засідання, а тому судом першої інстанції було порушено положення п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, також відхиляються колегією судів з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, суд може постановити ухвалу про залишення позову без розгляду за наявності однієї із таких підстав: якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки.

З урахуванням викладеного, посилання позивача на те, що його представником було повідомлено про причини неявки до судового засідання, не є юридично обгрунтованими, оскільки суд застосував таку підставу як нез'явлення позивача до судового засідання повторно.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що позивач ОСОБА_2 має наступних представнків, окрім адвоката ОСОБА_5: ОСОБА_8 (довіреність від 27 червня 2017 року, діє до 27 червня 2010 року), ОСОБА_6, ОСОБА_7 (довіреність від 06 вересня 2017 року, діє до 06 вересня 2020 року) (а.с.8, 43).

Вказана довіреность позивачем не відкликана, ніким не скасована, і є дійсною, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про протилежне.

Суд вважає посилання представника ОСОБА_5 на те, що вона є єдиним компетентним представником позивача такими, що свіідчать про недобросовісність здійснення стороною позивача своїх процесуальних прав.

Також, суд ураховує, що після повідомлення представником ОСОБА_5 суд першої інстанції про те, що вона є єдиним компетентним представником позивача, інший представник позивача - ОСОБА_7 (довіреність від 06 вересня 2017 року, діє до 06 вересня 2020 року) ознайомлювалася з матеріалами цивільної справи (а.с.173).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно застосував до правовідносин п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відтак, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «05» вересня 2018 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіС.О. Журба
О.П. Коцюрба