Справа № 161/2832/17 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/802/161/18 Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»-Ковалевського Євгена Володимировича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеним під приводом обману.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 травня 2008 року між ним та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08.

За умовами п.1.1.1. Договору надання кредиту мало здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 70 000 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору становить 339 500 грн. із визначеним графіком погашення заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 21 травня 2023 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умови п. 1.3. кредитного договору, в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту (траншів кредиту), сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за договором, Кредитор укладає: з позичальником в день укладення цього договору іпотечний договір на нерухоме майно, а саме - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також договір поруки , за умовами якого поручитель - ОСОБА_4, поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з Позичальником як солідарний боржник.

За умовами п. 2.1 кредитного договору надання кредиту на цілі, визначені в п.1.2 цього договору проводяться в межах максимального ліміту заборгованості що діє на дату отримання Траншу Кредиту, після укладення договорів, вказаних в п.п., 1.3 та 3.3.5 цього договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів Позичальнику готівкою в іноземній валюті, з позичкового рахунку останнього № НОМЕР_1 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк».

Відповідно до п.2.4.5 сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, у валюті наданого Кредиту (траншу кредиту) на рахунок № НОМЕР_2 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

За змістом п.1.1.1 та Додатку №1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року, за відкриття позичкового рахунку позичальник сплачує комісію в розмірі 0,99 % від суми кредиту (в грошовій одиниці України по курсу НБУ на день здійснення операції на рахунок НОМЕР_3.

Позивач вказує, що під час укладання договору, банк приховав від нього повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його, як позичальника, в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Зазначав, що укладаючи договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року відповідач, при укладанні спірного кредитного договору не здійснив належно детальний, достовірний та об'єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості, не визначив належно реальну процентну ставку, не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту, банк не встановив застереження, щодо попередження його, як позичальника, про настання валютних ризиків, не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням; не визначив порядок припинення дії кредитного договору; не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту; не визначив відповідальності кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі); відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; не здійснив оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості, про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.

Оскільки згадані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, вважає що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Крім того, з умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року вбачається, що відповідач взяв на себе зобов'язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати позивачу на споживчі цілі кредит окремими траншами з лімітом кредитування 70 000 доларів США з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 процентів річних.

Згідно з умовами, визначеними п. 1.1.2 Договору, кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку Максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.1.1.1 цього договору, з урахуванням вже наданих траншів кредиту.

Вказує, що був позбавлений права отримати транші кредиту за умовами кредитного договору.

Зокрема, після отримання ряду траншів кредиту на загальну суму 45 тис. дол. США, Банк в односторонньому порядку у 2008 році припинив йому видачу коштів. З роз'яснень працівників банку позивач дізнався, що у зв'язку з тим, що розпорядчими документами Національного банку України заборонено видавати кредити у іноземній валюті, в подальшому валютні кошти з відновлювальної кредитної лінії йому видаватись не будуть. Таким чином, вважає, що під час укладання договору, банк приховав від нього, як позичальника, повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його як позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, а також приховав від нього інформацію про можливість здійснення валютних операцій (кредитування) фізичних осіб.

Зважаючи на викладене, вважає що при укладенні між ним та відповідачем кредитного договору, його було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту, можливості виконання умов договору відповідачем), а тому вважає, що кредитний договір слід визнати недійсним, який укладений під впливом обману.

Просить суд визнати порушеним його право, як споживача фінансових послуг банку та визнати недійсним Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року та Додаток №1 до вказаного договору, укладений 22 травня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянином України ОСОБА_1 у зв'язку з укладенням їх під впливом обману зі сторони банку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено визнати недійсним Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08 від 22 травня 2008 року та Додаток №1 до вказаного договору, укладений 22 травня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» () та громадянином України ОСОБА_1, у зв'язку з укладенням їх під впливом обману зі сторони банку.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору не відповідають вимогам ЗУ «Про захист прав споживача та суперечить положенням Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168 .

Однак дані висновки суду були зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2008 року між сторонами було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-154/08.

За умовами п.1.1.1. Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному у додатку № 1 до цього договору що є його невід'ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 70 000 ( сімдесят тисяч ) доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору (100 доларів США = 485 гривень) становить 339 500, 00 грн. із визначеним графіком погашення заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по Кредиту до 21 травня 2023 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до умови п. 1.3. кредитного договору, в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту (траншів кредиту), сплати процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за договором, Кредитор укладає: з позичальником в день укладення цього договору іпотечний договір на нерухоме майно , а саме - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а також договір поруки, за умовами якого поручитель - ОСОБА_4, поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з Позичальником як солідарний боржник.

За умовами п. 2.1 кредитного договору надання кредиту на цілі, визначені в п.1.2 цього договору проводяться в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату отримання траншу кредиту, після укладення договорів, вказаних в п. 1.3 та 3.3.5 цього договору шляхом видачі кредитором кредитних коштів позичальнику готівкою в іноземній валюті, з позичкового рахунку останнього № НОМЕР_1 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк».

Відповідно до п.2.4.5 договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, у валюті наданого Кредиту (траншу кредиту) на рахунок № НОМЕР_2 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

Пунктом 3.3.5. одночасно з укладанням договору, зазначеного в п. 1.3 цього Договору позичальник зобов'язаний оформити договір страхування предмета іпотеки, терміном дії до моменту повного погашення кредиту із нарахованими процентами, на його повну вартість.

22 травня 2008 року на забезпечення виконання умов даного договору було укладено Іпотечний договір та договір поруки.

22 травня 2008 року між сторонами було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 070-22-155/08 , відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах, повернення строковості та цільового характеру використання. Відповідно до п 1.1.1 надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами траншами, зі сплатою 24, 0 % за Кредитом в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 1340 гривень, з кінцевим терміном повернення 10 червня 2022 року на умовах визначених цим договором. Детальний розпис супної вартості Кредиту, зазначення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання Кредиту наведено в додатку № 1 до цього Договору , що є його невід'ємною частиною.

Вказуючи про невідповідність спірного договору про надання споживчого кредиту вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», судом першої інстанції в основу рішення покладено висновок експерта від 18 січня 2018 року за результатами проведення судової економічної експертизи, в якому зазначено: що розрахована банком згідно Додатку №2 до Договору №070-22-154/08 за укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» договором про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року, в момент його укладення, не відповідає вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року, №168 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року, №541/13808, та документально не підтверджується.

Дослідженням поданих документів, згідно укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року та Додатків до даного договору, з урахуванням вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (в чинній редакції) та вимог, передбачених правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року за №541/13808, документально підтверджується Реальна процентна ставка - у розмірі 16,46%.

Абсолютне значення подорожчання кредиту, що розраховано банком згідно Додатку №2 до договору №070-22-154/08за укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року в момент його укладення, не відповідає вимогам правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року за №541/13808, та документально не підтверджуються.

Дослідженням поданих документів, згідно укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Волинського відділення ПАТ « Укрсоцбанк» Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №070/22-154/08 від 22.05.2008 року та Додатків до даного договору, з урахуванням вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ (в чинній редакції) та вимог, передбачених правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007, №168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.05.2007 року за №541/13808, підтверджується Абсолютне значення подорожчання кредиту - у сумі 78 563, 66 дол. США.

Однак на думку колегії суддів даний висновок не може вважатись обґрунтованим та не є тим доказом, який свідчить про невідповідність оспорюваного кредитного договору вимога Закону.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Згідно із пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення між сторонами угоди, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Запитом на отримання кредиту від 19.05.2008 р. (а.с. 46); власним підписом на вказаній заяві Позивач підтвердив, той факт, що банк надав йому повну, достовірну та вичерпну інформацію, власне, про особу та місце знаходження банку, про всі умови отримання, користування та повернення кредиту щодо якого цей запит на отримання кредиту підписаний Позивачем, крім того, Позивачем підтверджено відсутність у нього будь-яких зауважень чи заперечень стосовно змісту наданої йому інформації, як про особу і місце знаходження банку, так і про умови отримання, користування та повернення кредиту; детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 22.05.2008 р., (а.с. 50-55). У зазначеному вище детальному розписі, зазначені суми платежів (як про кредиту, так і по процентам), які щомісячно зобов'язаний сплачувати позивач на користьв (колонки 3, 4). Крім того, передбачені суми, які він зобов'язаний сплачувати на користь банку та третіх осіб (послуги нотаріуса, страхування, держмита тощо); зазначена реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту. Позивач ознайомлений із вказаними умовами детального розпису, про що, свідчить підпис останнього на вказаних документах.

Виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав договір, чим засвідчував отримання вищевказаної інформації.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не наводив жодних зауважень щодо змісту цього правочину, не звертався до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договору та про надання їй докладнішої інформації.

Умови укладених між банком та позивачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечував, тобто договір був результатом домовленості сторін і відповідав загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. ст. 3, 627 ЦК України.

Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Докази, які б спростовували дані обставини позивачем не подавались.

При цьому протягом тривалого часу позивач виконував умови договору, сплачував усі платежі, отже схвалив умови договору.

Крім того, 17.07.2012 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 1 до договору кредиту №070-22-154/08 від 22 травня 2008 року. За змістом даного договору сторонами було погоджено суму боргу, яка залишилась неповернутою, додатком №1 до договору про внесення змін № 1 встановлено новий графік погашення кредиту та відстрочених відсотків. При укладені даного договору банком позивачу також надано детальний розпис сукупної вартості кредиту.( а.с. 166-171).

Таким чином, уклавши 17.07.2012 року договір про внесення змін в кредитний договір від 22.08.2008 року ОСОБА_1 підтвердив правомірність отримання кредитних коштів та обізнаність з умовами договору вцілому, в тому числі з інформацією про сукупну вартість кредиту та їх погодив.

Позивач отримавши кошти за договором, протягом чотирьох років з моменту укладення спірного договору, а також після підписання договору про внесення у нього змін здійснював платежі на виконання умов кредитного договору з врахуванням внесених змін.

Як вбачається з таблиці №1, яка міститься у висновку №8719 від 18.01.2018 року (а.с. 115 зворот) невідповідність платежів, які були доведені до відома ОСОБА_1 на момент укладення оспорюваного договору, які відображені в попередньому розписі сукупної вартості кредиту до платежів, які фактично ним сплачувались є платежами щодо оплати послуг нотаріуса ( різниця 4128 грн.) та страхові виплати ( різниця 163, 95 дол. США). Фактично встановивши відмінність у даних платежах експерт прийшов до висновку, що на момент укладення оспорюваного кредитного договору такий не відповідав вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зазначаючи, що реальна процентна ставка за даним кредитом складає 16,46%.

З аналізу діючого законодавства, що регулює порядок надання кредитних коштів, слід дійти висновку, що базова та реальна відсоткові ставки - це різні поняття.

Так, базова процентна ставка, яка визначена п. 1.3. Кредитного договору - це фактично розмір плати за користування кредитними коштами виключно на користь Банку, право на яку надано Кредитодавцеві статтею 1048 Цивільного кодексу України. Ця процентна ставка погоджується сторонами договору та має бути зазначена в ньому згідно пункту 5 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Базова відсоткова ставка згідно п. 1.1.1 Кредитного договору становить 13,50 % річних. І саме ця цифра застосовувалась експертом при визначенні реальної відсоткової ставки за абсолютного значення подорожчання кредиту. Даних, що Банком в подальшому фактично використовувалась інша базова ставка, Експертний висновок не містить.

Пунктом 3.3. Постанови НБУ № 268 визначено, що при обрахунку реальної відсоткової ставки до потоку включаються платежі в погашення основного боргу за кредитом, процентів за користування ним, комісії на користь банку, платежі на користь третіх осіб, які сплачуються відповідно до отриманого кредиту та пов'язані з обслуговуванням і погашенням кредиту.

Таким чином, вже саме визначення поняття «реальна відсоткова ставка» передбачає, що вона в будь-якому випадку буде вищою за базову, оскільки при її обрахунку застосовується і сама базова ставка, і інші майбутні платежі позичальника, в тому числі і на користь третіх осіб.

А оскільки проценти за користування кредитом (базова відсоткова ставка) сплачуються на користь Кредитодавця, а при визначенні реальної відсоткової ставки враховуються і платежі на користь третіх осіб, то ототожнювання ці два абсолютно різні понять не можна.

Той факт, що висновком експерта визначено, що реальна відсоткова ставка є вищою, від визначеної у Кредитному договорі базової відсоткової ставки, жодним чином не свідчить про недійсність самого договору чи введення позивача в оману, а просто відображає реальну сутність вказаних понять, що повністю відповідає цивільному законодавству України та нормативним актам НБУ.

Сума послуг нотаріуса достовірно була відома ОСОБА_1 до отримання кредитних коштів про що свідчать платіжні документи і позивач мав можливість у випадку не погодження з такими витратами відмовитись від укладення договору та отримання кредитних коштів.

Абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), а отже і реальну відсоткову ставку, розраховують підсумовуванням усіх платежів (відсотки за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених позичальником як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Таким чином, реальна відсоткова ставка дійсно є вищою від базової, проте всі платежі, які включені до абсолютного значення подорожчання кредиту, передбачені умовами Договору.

Так, якщо спиратися на висновок експерта, окрім процентів за користування кредитом, який був включений експертом до складу абсолютного значення подорожчання кредиту, було включено 1338,47 гривень щорічно за страхування предмету іпотеки, яка передбачена Кредитним договором на загальну суму 4139,55 дол. США, хоча на оплату страхових платежів було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №070-22-155/08 від 22.05.2008 року.

Отже, про будь-яке введення в оману позичальника, умисне замовчування або приховування інформації не знайшло свого підтвердження.

При проведенні обчислень експертом була застосована процентна ставка за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних, який був погоджений сторонами у п. 1.1. Договору, про що зазначено самим експертом на стор. З Висновку. Таким чином, експертом жодним чином не було виявлено або підтверджено, що Банк умисно (або ж ненавмисно) при нарахуванні платежів використовував базову процентну ставку в іншому розмірі. Експертом підтверджено, що всі нарахування проводилися у відповідності до умов укладеного Кредитного договору.

Встановивши на підставі висновку експерта ті обставини, що банком не була надана позивачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування і сукупну вартість кредиту в частині, що стосується реальної процентної ставки, яка є 16,46%, що є значно вища чим та яка зазначена в кредитному договорі та в графіку платежів, суд першої інстанції при відсутності достатніх підстав для визнання решти умов договору вцілому несправедливими, відсутність достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману безпідставно дійшов висновку про визнання кредитного договору недійсним вцілому.

Крім того слід зазначити, що у випадку сплати процентів за користування кредитом у більшому розмірі, ніж той, що передбачений умовами договору, позивач має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Позивачем не доведено, що умови укладених між сторонами договорів є несправедливими.

Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Зі змісту укладеного сторонами кредитного договору (змін до договору) не вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містять вони і будь-яких інших несправедливих умов.

З матеріалів справи вбачається (а.с.46-58), що перед укладенням договору позичальнику була надана інформація, передбачена ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а зміст договору відповідав вимогам ч. 4 цієї статті.

Підписавши договір і висловивши таким чином своє вільне волевиявлення на його укладення, ОСОБА_1 погодився з наведеними умовами кредитного договору.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про неповідомлення банком про зростання (коливання) курсу іноземної валюти, з огляду на те, що позивач добровільно погодившись на отримання кредиту в іноземній валюті, діяв на власний розсуд та ризик і сам повинен був передбачити у момент укладення договору можливість зміни курсу української гривні до іноземної валюти.

Істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та зростання суми боргу, яку необхідно сплачувати, не є підставою для визнання недійсним кредитного договору.

Крім того безпідставним є посилання суду, як на підставу недійсності правочину на рішення апеляційного суду від 03 березня 2017 року в справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту даного рішення вбачається, що в задоволені позову в даній цивільній справі було відмовлено з підстав того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами суми заборгованості, яка пред'явлена до стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4. В межах розгляду даної цивільної справи питання недійсності кредитного договору, який був укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК.

Позивачем на надано належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б дали суду підстави констатувати про недійсність оспорюваного договору.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення ( незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи є дата складення повного судового рішення ( ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 376, 382,384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»-Ковалевського Євгена Володимировича задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: