ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/3381/14-ц

Провадження № 22-ц/818/817/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

судді - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач:

Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк»,

відповідач:

ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 643/3381/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року, ухвалене суддею Коротким І.П., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування позову зазначає, що 05 липня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №444/06-КВ, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 38600дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5% річних за весь час фактичного користування кредитом до повного погашення боргу.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, 05 липня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №444/06-КВ/Z, згідно якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 04 квітня 2000 року.

Банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику кредит у вказаному розмірі. Позичальник зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 25 лютого 2014 року за ОСОБА_2 утворилась заборгованість в розмірі 155122,63грн., з яких: 111269грн. - заборгованість за кредитом, 43853,63грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «ДельтаБанк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «ДельтаБанк».

Оскільки ПАТ «ДельтаБанк» набув право вимоги просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 155122,63грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 - не з'явився.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року позов ПАТ «ДельтаБанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДельтаБанк»155122грн. та 1551,23грн. судового збору.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2006 року, що складає 155122,63грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Рішення мотивовано тим, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що неправомірно стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором, оскільки судом не досліджувався факт того, що між ним та Банком укладався кредитний та іпотечні договори; не досліджувалися оригінали цих договорів; не досліджувалися графіки погашення заборгованості, які є невід'ємною частиною договору; відсутні докази первинної бухгалтерської документації до договору.

Судом не враховано строки позовної давності, про застосування якого ним заявлялося в суді першої інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 05 липня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 444/06-КВ, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38600дол. США з розрахунку 13,5% річних на строк з 05 липня 2006 року до 04 липня 2012 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, 05 липня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №444/06-КВ/Z, згідно якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 04 квітня 2000року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 02 березня 1999 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «ДельтаБанк», згідно якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а в наслідок передачі від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржника, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до витягу з додатку № 2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30 червня 2010 року був переданий кредитний договір № 444/06-КВ від 05 липня 2006 року, загальний розмір грошового зобов'язання за кредитним договором - 38600дол. США, реквізити кредитного договору №444/06-КВ від 05 липня 2006 року, боржник - ОСОБА_2; розмір невиконаного грошового зобов'язання - 12452,81дол. США; договір іпотеки №444/06-КВ/Z від 05 липня 2006 року.

Таким чином, на підставі вищевказаного договору ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

З довідки про розмір заборгованості ОСОБА_2, наданої банком в обгрунтування позову про звернення стягнення на предмет іпотеки вбачається, що остання має заборгованість за договором кредиту станом на 25 лютого 2014 року - 17163,95дол. США, що згідно курсу НБУ (100дол. США - 903,77грн.) складає 155122,63грн., з яких: тіло кредиту 12311,65дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 111269грн., відсотки - 4852,30дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 43853,63грн.

ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та в рахунок погашення звернути стягнення на предмет іпотеки з посиланням на п.4.5 договору іпотеки та ст.41 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1,3 ст.33, ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час подання позовної заяви) у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Аналіз положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до п.п.4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.4.1, 4.4.2, 4.5 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту та/або при несплаті, частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки.

У випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за договором іпотеки та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати стягнення на предмет іпотеки.

Сторонами було погоджено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється наступним шляхом: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4 договору.

У випадку будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.4.1 договору іпотеки іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним наступних способів:

шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки;

шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладання договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цій договір.

У випадку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або за виконавчим написом нотаріуса, може проводитися шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

ПАТ «Дельта Банк» обираючи спосіб захисту про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, не визначив, у який саме спосіб він просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивачем тільки зазначено, що він просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Застосування судом на свій розсуд певного способу звернення стягнення на предмет іпотеки є виходом за межі позовних вимог.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо надсилання в порядку вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» та п.4.2 іпотечного договору боржнику та/або іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги.

Матеріали справи взагалі не містять даних що позивачем направлялись будь-які листи і з приводу зміни кредитодавця і про наявність заборгованості та наслідків її непогашення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, то вона задоволенню також не підлягає.

Однією з вимог позивача є стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 155122,63грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодного розрахунку заборгованості; взагалі будь-яких даних з цього приводу, тобто, які виплати проводилися, коли; з якого часу не проводяться; розрахунок суми відсотків і т.і.

При цьому як вбачається з матеріалів кредит видано 05 липня 2006 року; 30 червня 2010 року при передачі прав вимоги передано заборгованість у сумі 12452,81дол. США (а.с.24); з позовом Банк звернувся 11 березня 2014 року.

У заяві про скасування першого рішення (заочне рішення від 20 травня 2014 року) відповідач просив застосувати позовну давність.

Наразі суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити це питання, оскільки, як вже зазначалося, жодного документу щодо розрахунку заборгованості графіку сплати коштів не надано.

З урахуванням викладеного рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову ПАТ «ДельтаБанк» в задоволенні позову.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1, п.2 ч.2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2326,85грн судового збору.

Таким чином з ПАТ «ДельтаБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2326,85грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» (місце знаходження: вул. Щорса, буд.36-Б, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2326,85грн. (дві тисячі триста двадцять шість гривень 85коп).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 20 грудня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.