Справа № 2610/611/2012
Провадження № 4-с/761/163/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л,

при секретарі Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанов старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гузь А.Г. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, зважаючи на наступне. 14.08.2012 р. Шевченкіським районним судом м. Києва внесено заочне рішення, яким задоволено позов ПАТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування в порядку регресу у розмірі 8 573 грн. 08 коп. та судових витрат у сумі 188 грн. 20 коп. Рішення набрало законної сили 26.06.2015 року. Стягувачу було видано виконавчий лист 27.07.2015 р. зі строком пред»явлення до виконання один рік, а саме до 26.07.2016 р. Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена 05.01.2018 р. є незаконною. Так, стягував подавав виконавчий лист на виконання, та виконавчий документ було повернуто 13.09.2016 р. на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяв на момент подачі і повернення виконавчого листа. 01.10.2016 р. стягувач в черговий раз подав виконавчий документ на виконання та 26.12.2016 він був повернутий 27.12.2016(п. 2 ст. 47 Закону). Стягувач 05.01.2018 р. пред»явив виконавчий лист до виконання , чим порушив ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в саме пропустив строк подання виконавчого документа, оскільки з моменту попереднього його пред»явлення, а саме 01.10.2016 р. до дати чергового пред»явлення 05.01.2018 р. пройшло більше року часу. Крім того, державним виконавцем 25.01.2018 р. винесено і постанову про арешт коштів боржника. Зважаючи на такі обставини скаржник ОСОБА_1 просить скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гузь А.Г. про відкриття провадження ВП № 55483240 від 25.01.2018 року та постанову про арешт коштів боржника від 25.01.2018 р.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав вимоги скарги, просив задовольнити.

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гузь А.Г. про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. В судове засідання не з»явився, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Представник ПАТ «СК «Країна» скерував в адресу суду заяву в якій просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що рішення суду не виконується боржником більше трьох років і продовжує ухилятися від його виконання, що є порушенням чинного законодавства України. Підстави для задоволення скарги відсутні, оскільки державний виконавець дотримався положень Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши доводи скаржника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Як свідчать матеріали справи, Шевченківським районним судом м. Києва 27.07.2015 р. видано виконавчий лист № 2610/611/2012 на примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» суми боргу у розмірі 8761,28 грн.

У виконавчому документі строк його пред»влення до виконання - до26.06.2016 р.

До матеріалів скарги долучено постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гузь Антоніною Григорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55483240) щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» суми у розмірі 8761,28 грн.

За ч.ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Також державним виконавцем 25.01.2018 р., в межах даного виконавчого провадження, винесено і постанову про арешт коштів боржника керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник ОСОБА_1 зазначає, що дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження відкрито з порушенням встановлених строків, а тому і постанова про відкриття виконавчого провадженні і постанова про накладення арешту має бути скасована.

В той час, як представник стягувача ПАТ «СК «Країна» вважає доводи боржника безпідставними.

За положеннями ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на момент видачі судом виконавчого листа) виконавчий документ виданий судом на примусове виконання судового рішення пред»являється до виконання протягом одного року.

Як вбачається з виконавчого листа № 2610/611/2012 , останній подавався стягувачем на виконання та 13.09.2016 р. повертався ПАТ «СК «Країна» на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та 26.12.2016 р. на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що нова редакція Закону України «Про виконавче провадження» набрала чинності 05.10.2016 р.

За положеннями п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження (в редакції від 02.06.2016 р.) визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Зважаючи на викладене, з огляду на вищенаведені норми Закону України «Про виконавче провадження», відкриття державним виконавцем виконавчого провадження 25січня 2018 р. не свідчить про порушення останнім вимог спеціального закону з огляду на те, що виконавчий документ видано судом у липні 2015 році на примусове виконання рішення, яке набрало чинності 26.06.2015 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як свідчать надані матеріали дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження відкрито з дотриманням положень ст. 12 Закону та накладення арешту із дотриманням ст. 56 Закону, скаржником не доведено в судовому засіданні, що діями суб»єкта оскарження порушено права боржника і вони і підлягають захисту, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

За положеннями ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 347-352 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанов старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гузь А.Г. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 12.12.2018 року.

Суддя: