Справа № 130/669/18
Провадження № 22-ц/772/1575/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 рокуСправа № 130/669/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О. , Берегового О.Ю.,

секретар : Торбасюк О.І.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 130/669/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Шепеля К.А., дата складення повного тексту рішення невідома, -

В с т а н о в и в :

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.11.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким останній отримав кредит у в сумі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" " Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.04.2017 року.

Посилаючись на ч. 2 ст.1281 ЦК України, позивач зазначив, що 30 квітня 2017 року на адресу Жмеринської міської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора.

02.06.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь Жмеринської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивач, зазначає, що спадкоємцями ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які на час відкриття спадщини постійно проживали з спадкодавцем.

Посилаючись на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вказує, що оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, то він прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника.

З урахуванням зазначеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як спадкоємців ОСОБА_6, на користь банку 10 043,67 грн. боргу за кредитним договором №б/н від 11 листопада 2012 року, в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 8440,831 грн, заборгованість за процентами в сумі 1452,84 грн, заборгованість за пенею в сумі 150,00 грн та 1762,00 грн судових витрат.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено через недоведеність обставин щодо наявності спадкового майна покійного боржника у відповідачів у справі.

Не погодившись з даним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, як незаконне, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду. Апеляційна скарга аргументована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням ч.3 ст. 12 ЦПК України і тягар доказування заперечень відповідача проти позовних вимог поклав на позивача; крім того, апелянт зазначає, що суд безпідставно не задовольнив клопотань позивача, щодо направлення запитів на предмет майна спадкодавця.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та вирішити питання судових витрат.

Від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін; розгляд справи проводити у його відсутність.

Від ОСОБА_3 також надійшов відзив, в якому вона просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди , у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам відповідає у повній мірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За нормою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ході розгляду справи встановлено наступні обставини.

У судовому засіданні установлено, що 11 листопада 2012 року між позивачем та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9, 10-43).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер (а.с. 47)

У зв'язку з неналежним виконанням померлим ОСОБА_6 зобов'язань за вищезазначеним договором станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року (час смерті позичальника) виникла прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 8440,83 грн, заборгованість за процентами в сумі 1452,84 грн, заборгованість за пенею в сумі 150,00 грн, а всього 10043,67 грн (а.с.6-8).

Позивачем за вих. від 19 жовтня 2017 року направлено лист-претензію обом відповідачам у справі, як спадкоємцям покійного ОСОБА_6, у якому Банк просив їх погасити заборгованість за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_6 (а.с. 53).

З матеріалів, наданих Жмеринською міською державною нотаріальною конторою у виконання ухвали суду від 30 квітня 2018 року (а.с. 98-104), вбачається, що за претензією кредитора до спадкоємців померлого ОСОБА_6 відкрито спадкову справу; ніхто зі спадкоємців до теперішнього часу із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» до нотаріальної контори надійшла 5 травня 2017 року.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_3 вказала, що вона не визнає позову, у зв'язку з відсутністю спадкового майна після смерті її сина ОСОБА_6.

На доказ того, що покійний ОСОБА_6 проживав у її квартирі та на її земельній ділянці по АДРЕСА_1, а не навпаки, відповідачка надала Свідоцтво про право на спадщину за законом та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 1991 року ОСОБА_3 є власницею житлового будинку із господарськими будівлями в АДРЕСА_1, які вона успадкувала ще у 1991 році від свого батька ОСОБА_7 (а.с. 80).

З копії Державного акту від 8 квітня 2009 року від 8 квітня 2009 року на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, кадастровий номер якої НОМЕР_2, ОСОБА_8 є власником земельної ділянки площею 0,0423 га в АДРЕСА_1 на підставі рішення 20 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради від 27.01.2009 року, і вона теж не є спадковим майном після смерті боржника ОСОБА_6. (а.с. 81).

За таких обставин та керуючись ст. 525, 526, 610, 625, 611, 1216, 1218, 1220, 1281, 1282 ЦК України; ст. ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності спадкового майна після смерті боржника ОСОБА_6 у відповідачів у справі.

При цьому суд , як уже зазначено, посилався на ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, які регламентують принципи змагальності сторін, диспозитивності цивільного законодавства, а також - обов'язок доказування і подання доказів.

Так, ч.1 ст. 12 ЦПК України говорить, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У ч.2 ст. 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України застерігає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 13 ЦПК України говорить, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 83 ЦПК України регламентує порядок подання доказів та у її частині 2 говориться про те, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

У ч.4 ст. 83 ЦПК України зазначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити : доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У ч.1 ст. 84 ЦПК України заначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане у строк, зазначений у ч.2 ст. 83 ЦПК України - разом з поданням позовної заяви.

Як видно з матеріалів справи, позивач знехтував зазначеними нормами процесуального права, а отже, поніс ризик невчинення ним таких процесуальних дій, як надання та витребування доказів, як це вказано у ч.4 ст. 12 ЦПК України.

Так, при поданні позовної заяви до суду позивачем не було надано жодного доказу наявності у боржника спадкодавця ОСОБА_6 спадкового майна, адже, абз.2 ч.2 ст. 1282 ЦК України, на яку позивач посилається у своєму позові, говорить про те, що у разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натура.

Більше того, у позові є лише посилання на норму ст. 1282 ЦК України, у тому числі, і на абзац 2 ч.2, але не зазначено про стягнення заборгованості за рахунок спадкового майна у межах його вартості; не вказане будь-яке спадкове майно; труднощі у витребуванні доказів про наявність спадкового майна; не заявлене жодне клопотання про витребування доказів.

Лише при поданні позивачем відповіді на відзив, передбаченої ст. 178 ЦПК України, ним до суду першої інстанції було подане клопотання про направлення запитів у різні інстанції з метою виявлення спадкового майна. (а/с 84-90).

Таке клопотання не передбачене на вказаній стадії позовного провадження, з огляду на ст. ст. 179, 178 ЦПК України, тому суд правомірно задовольнив його лише частково, витребувавши з Жмеринської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Жмеринка Вінницької області ( а.с. 91 - 104).

Отже, на думку Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів, аргументи апеляційної скарги, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України і тягар доказування заперечень відповідача проти позовних вимог поклав на позивача; що суд безпідставно не задовольнив клопотань позивача, щодо направлення запитів на предмет майна спадкодавця, суперечать нормам діючого процесуального права, тому вони не спростовують рішення суду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, суд -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повне судове рішення складене 03.09.2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук