Ухвала

Іменем України

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-12677/2009

провадження № 61-42657ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2018 року у складі колегії суддів: Цюри Т. В., Сегеди С. М., Гірняк Л. А., у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу салону-магазину, визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано укладеним між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 договір купівлі-продажу салону-магазину від 01 серпня 2009 року. Визнано за ОСОБА_4 право власності на салон-магазин. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі 1 952,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2009 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу салону-магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 235,2 кв. м, відмовлено. Відмовлено ОСОБА_4 у визнанні права власності на приміщення салону-магазину по АДРЕСА_1, загальною площею 235,2 кв. м.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року.

Заяву обґрунтував тим, що головуючий суддя Фальчук В. П., у провадженні якого перебувала справа, повинен був заявити самовідвід, оскільки ним виносилася ухвала в іншій справі за участю ОСОБА_7 (співвласника спірних жилих приміщень), а тому у зв'язку з тим, що вже мав правову позицію з цих правовідносин, не міг об'єктивно розглядати справу.

Крім того, ОСОБА_4 як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами посилався на скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2012 року, оскільки це рішення покладено в основу рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року відмовлено.

При відмові в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку знововиявленими обставинами судового рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року апеляційний суд вважав, що обставини, на які посилається ОСОБА_4, а саме - винесення ухвали суддею Фальчуком В. П. у іншій справі за участю ОСОБА_7, не є нововиявленою обставиною у розумінні статті 423 ЦПК України. Скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2012 року, яке покладено в основу рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року, є надуманою підставою. Мотиви відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, викладені в рішенні апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року, є зовсім іншими та не ґрунтуються на зазначеному рішенні.

20 серпня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, що підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2018 року. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_4 проперегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2012 року апеляційний суд Одеської області у своєму рішенні від 17 грудня 2014 року зробив висновок про порушення житлових прав ОСОБА_7 Враховуючи факт того, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2012 року скасовано, відповідно до статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, є підставою для перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При цьому ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копія повного тексту оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції була отримана представником ОСОБА_5 06 серпня 2018 року. На підтвердження вказаних обставин надано копію клопотання про видачу рішення по справі, поданого до Приморського районного суду міста Одеси, з відміткою про отримання.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд на підставі статті 390 ЦПК України поновлює його.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Встановивши, що обставини, на які посилався ОСОБА_4, не є нововиявленими, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 рокуу зв'язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу салону-магазину, визнання права власності на майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель