Справа № 535/911/18
Провадження № 2/535/387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року смт Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого судді- Мальцева С.О.;

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за ним право власності на: громадські будівлі, а саме центр відпочинку літ. «А-2» загальною площею 788,5 м.кв., гараж літ. «Б-1» загальною площею 551,8 м.кв. та прохідну літ. «Б-2» загальною площею 19,2 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2, відповідно до ордеру № 013339 від 29.08.2018 року, у підготовче судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, надали письмову заяву до канцелярії суду, в якій просили провести розгляд справи без їх участі.

Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області 21.08.2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача, не заперечує проти ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження по справі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Представник третьої особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області підготовче судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, надіслали до суду письмове клопотання про розгляд справи без їх участі, в клопотанні зазначили, що вважають - позов може бути задоволено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичне визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2.

Протягом 2018 року на вказаній земельній ділянці позивачем було побудовано громадські будівлі, а саме центр відпочинку літ. «А-2» загальною площею 788,5 м.кв., гараж літ. «Б-1» загальною площею 551,8 м.кв. та прохідну літ. «Б-2» загальною площею 19,2 м.кв., у відповідності до технічного паспорту, що виготовлений ФОП ОСОБА_3, інв. Справа № 42-2805/18 від 19 травня 2018 року.

Вказане нерухоме майно було побудовано без оформлення належних дозвільних документів на будівництво.

З метою визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації вищевказаних громадських будівель позивач звернувся до ТОВ «КПЦ Юрстандарт-2012» для проведення його технічного обстеження. Відповідно до звіту ТОВ «КПЦ Юрстандарт- 2012» від 30 травня 2018 року встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації самочинно збудованих громадських будівель.

Також, під час проведення технічного обстеження експертом було зроблено запит до Сектору містобудування, архітектури, житлово - комунального господарства та будівництва Котелевської РДА Полтавської області, для отримання відповідності громадських будівель вимогам державних будівельних норм, а 23 травня 2018 року завідувачем сектору містобудування, архітектури, житлово - комунального господарства та будівництва Котелевської РДА Полтавської області надано відповідь, що центр відпочинку літ. «А-2», гараж літ. «Б-1» та прохідна літ. «В-2» за адресою: АДРЕСА_1 відповідає вимогам ДБН 369-92* Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» у частині місце розміщення в межах ділянки землекористування відносно прилеглих будівель і споруд.

Після отримання звітів про можливість надійної експлуатації двох вищевказаних будинків, позивач звернувся до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, яким надано відповідь, що на теперішній час прийняття в експлуатації закінчених будівництвом об'єктів здійснюється у відповідності до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (надалі Порядок), шляхом реєстрації декларації встановленої форми. Іншого порядку прийняття в експлуатації закінчених будівництвом об'єктів не існує. Департамент вважає, що повернутися до питання щодо прийняття самочинно збудованих будівель по АДРЕСА_1 у експлуатацію можливе лише після вирішення у суді питання щодо права власності на нього. Тобто врегулювати спір в позасудовому порядку не має можливості.

Даний об'єкт нерухомого майна не порушує права третіх осіб, оскільки з цього приводу до відповідача будь-хто із скаргами не звертався, однак у зв'язку з тим, що будівництво було здійснено без відповідних дозволів, спірне нерухоме майно є самочинним будівництвом, про що у технічному паспорті проставлено відповідні відмітки.

Відповідно до змісту вимог ст.ст. 28,29 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати у встановленому порядку дозвіл на виконання робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт у відповідності надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Відповідно до змісту вимог ч.1, ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно частини 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до змісту вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем надані суду докази, які підтверджують, що самочинне будівництво позивачем громадських будівель на земельній ділянці наданій йому для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2, проводилося без порушень будівельних норм та правил і не порушує прав інших осіб.

При розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, враховував, що звернення позивача до суду про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в повній мірі відповідає правомірному очікуванню набуття права власності на збудовані ним громадські будівлі, що узгоджується і з вимогами Європейської конвенції з прав людини, зокрема із статтею 1 (захист права власності) Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім цього суд враховує, що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, з врахуванням визнання відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, є підстави для задоволення позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141,200, 206, ч.2 ст. 247, 264 ЦПК України, ст.ст. 3,16, 375, 376, 392 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області - задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на: громадські будівлі, а саме центр відпочинку літ. «А-2» загальною площею 788,5 м.кв., гараж літ. «Б-1» загальною площею 551,8 м.кв. та прохідну літ. «Б-2» загальною площею 19,2 м.кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_2,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Котелевським РВ УМВС України в Полтавській області 26.02.2009 року; Відповідач: Котелевська селищна рада Котелевського району Полтавської області юридична адреса: вулиця Полтавський шлях, 224, селище Котельва, Котелевський район, Полтавська область, 38600, ідентифікаційний код юридичної особи: 13955812; Третя особа: Департамент ДАБІ у Полтавській області 36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 25

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області Мальцев С.О.