КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 359/6328/18 Головуючий у 1 інстанції: Журавський В.В.
провадження №22-ц/824/3646/2018 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Таргоній Д.О.,

при секретарі Задорожній О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Бориспільської місцевої прокуратури на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження у складі судді Журавського В.В. у справі за позовом керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, до ОСОБА_2 про знесення самочинно побудованого нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури, діючи в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_2 знести самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна, а саме: садовий будинок «А-І» загальною площею 35,1 кв.м. (по зовнішніх розмірах площею 43,5 кв.м.) розміром (6,14+6,24)/2?7,02 кв.м., сарай «Б» площею 5,9 кв.м. розміром 2,80?2,10 кв.м., навіс «В» площею 5,6 кв.м. розміром 2,02?2,78 кв.м. сарай «Г» площею 23,2 кв.м. розміром 7,03?3,30 кв.м., убиральню «Д» площею 1,7 кв.м. розміром 1,19?1,45 кв.м., навіс «Е» площею 29,5 кв.м., розміром 6,23?4,73 кв.м., колонку питну «К», огорожу «N1-4» (1,5 кв.м., 4,9 кв.м. 9,4 кв.м., 61,6 кв.м.), розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,03 га з кадастровим номером НОМЕР_1.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга обґрунтована тим, що спір у даній справі пов'язаний з відновленням порушених цивільних прав держави та безпосередньо Київської обласної державної адміністрації на спірну земельну ділянку, як органу, уповноваженого від імені держави реалізувати права власника та розпорядника земель водного фонду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального і процесуальногоправа.

Так, спір у даній справі пов'язаний з відновленням порушених цивільних прав держави та безпосередньо Київської обласної державної адміністрації на спірну земельну ділянку, як органу, уповноваженого від імені держави реалізувати права власника та розпорядника земель водного фонду.

Відповідачем по справі ОСОБА_2 в порушення вимог земельного та водного законодавства набуто право власності на земельну ділянку та самочинно збудовано садовий будинок з господарськими спорудами на спірній земельній ділянці, яка розташована в прибережній захисній смузі річки Дніпро, чим порушено інтереси законного розпорядника в особі Київської обласної державної адміністрації.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього.

За ч.4 ст.376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Право власності відповідача на спірну земельну ділянку та садовий будинок АДРЕСА_1 скасовано в судовому порядку.

Проте, через наявність будівлі на спірній земельній ділянці законний власник в особі Київської обласної державної адміністрації позбавлений фактичної можливості здійснювати майнові права на спірну земельну ділянку.

Позовні вимоги прокурора спрямовані як на оскарження правової підстави вибуття із законного володіння Київської обласної державної адміністрації спірної земельної ділянки, так і на відновлення попереднього стану земельної ділянки, а також усунення перешкод у володінні земельної ділянки.

До відновлення попереднього стану спірної земельної ділянки Київська обласна державна адміністрація не в змозі здійснювати права власника та розпорядника земель даної категорії. Незаконними діями відповідача порушено майнові права законного власника, які підлягають захисту.

Враховуючи викладене, даний спір має виключно приватноправовий характер, так як стосується цивільних прав сторін.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно положень ст.ст.3, 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Отже, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно- правових відносин.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб відновлення становища, яке існувало до порушення.

За ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Бориспільська місцева прокуратура звернулася до суду із вказаним позовом на захист інтересів держави в інтересах Київської обласної державної адміністрації як органу, уповноваженого на розпорядження землями водного фонду.

Тому вимога про знесення самочинно збудованого майна має розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст.16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства,

Таким чином, спори, що виникають із земельних відносин, у яких однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, що діє як власник майна, а не реалізує владні управлінські функцій у сфері публічного адміністрування, розглядаються в порядку цивільного або господарського судочинства.

Судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що прокурором пред'явлено позов в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації як органу, уповноваженого на розпорядження землями водного фонду.

В даному випадку метою позовної заяви є захист майнових прав законного власника спірної земельної ділянки шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і відновлення становища, яке існувало до порушення.

З огляду на вищенаведене,що спір за позовом прокурора в інтересах власника нерухомого майна про знесення об'єкту самочинного будівництва, збудованого на земельній ділянці, не відведеній у встановленому порядку для цієї мети, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як в такому випадку позивач звертається до суду як власник цієї земельної ділянки за захистом порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права власності на землю.

За таких обставин, позовні вимоги про знесення самочинно побудованого нерухомого майна підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу керівника Бориспільської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: