РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/16302/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/393/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:.Бондаренко Н.В, Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, Редакція газети "Рівне вечірнє",

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду від 16 жовтня 2018 року, ухваленого в складі судді Смолій Л.Д., у справі № 569/16302/16-ц,

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Редакція газети "Рівне вечірнє" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про призначення по справі психологічної експертизи.

В обґрунтування заяви вказала, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, які мають експерти, шляхом проведення ними досліджень та надання за їх результатами висновків, які полягають у визначенні факту спричинення чи не спричинення позивачу моральної шкоди опублікуванням спірних статей та розміру грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду). Тому вказує, що в справі необхідно призначити судову психологічну експертизу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2018 року, призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Редакція газети "Рівне вечірнє" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, психологічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Чи є ситуації, зокрема опублікування в газеті «Рівне Вечірнє» ІНФОРМАЦІЯ_8 статті «ІНФОРМАЦІЯ_7», ІНФОРМАЦІЯ_1 статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», ІНФОРМАЦІЯ_5 статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», ІНФОРМАЦІЯ_6 статті «ІНФОРМАЦІЯ_4» психотравмуючими для позивача ОСОБА_3?

2) Якщо так, то чи була позивачу ОСОБА_3 заподіяна моральна шкода і який можливий розмір становить грошова компенсація за завдану йому моральну шкоду?

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись із ухвалою суду позивач ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

Зазначає про те, що на момент вирішення клопотання про експертизу немає сукупності умов, передбачених статтею 103 ЦПК України.

Вказує на те, що оскаржувана ухвала не містить жодних обґрунтувань у чому саме полягає така необхідність призначення експертизи, яких саме доказів по справі недостатньо для вирішення питання відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що відповідно до реєстру методик проведення судових експертиз, 29.10.2016 року Міністерством юстиції України було прийнято рішення про припинення застосування методики Ерделевського О.М. 1997 року.

З цих підстав, просив скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст.103 ЦПК України.

Проте, апеляційний суд погодитися з такими висновками не може.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються визнання недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3, відомості опубліковані у статтях, які поширені відносно нього газетою "Рівне вечірнє"; заборони відповідачу ОСОБА_4 публікувати будь-яку інформацію стосовно ОСОБА_3, без його згоди та стягнення моральної шкоди і витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з'ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з'ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

Предметом судово-психологічної експертизи є питання про діяльність осіб, індивідуально-психологічні властивості яких не виходять за межі норми (особливості сприйняття певних явищ за даних умов, здатність адекватно їх оцінювати тощо).

Судово-психологічна експертиза - має проводитись з реципієнтами на добровільній основі. Однак, із матеріалів справи вбачається, що позивач своєї згоди на призначення та проведення психологічної експертизи не давав.

Крім того, не можна віднести до компетенції судово-психологічної експертизи вирішення питання про ймовірне заподіяння особі моральної шкоди.

Предметом доказування у даній справі є - поширення інформації відповідачем внаслідок якої було порушено особисті немайнові права особи (позивача). Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Враховуючи положення ч.3 ст.23 ЦК України визначення розміру моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам належить до компетенції саме суду, а не учасників справи.

У п.6.4 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 №35-13/797) зазначено, що «моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи». Отже, будь-яка компенсація не може бути сумірною стражданням. Відповідно, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Колегія суддів враховує, що відповідно до інформації з Реєстру методик проведення судових експертиз Мін'юсту 29.01.2016 прийнято рішення про припинення застосування «Методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань» (автор - професор О.Ерделевський).

Отже, судом першої інстанції вирішено клопотання про призначення експертизи з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів враховує при цьому, що ухвала про зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи є одноактною (нерозривною) процесуальною дією, у звязку з чим наслідком неправомірного призначення судової експертизи є необґрунтоване зупинення провадження у справі. Така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 21.05.2018 р. у справі № 904/10198/15.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 16 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про призначення по справі психологічної експертизи - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженю в касаційному порядку не підлягає згідно ч.1 п.2 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Шимків С.С.

Бондаренко Н.В.