КОПІЯ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 669/80/17
Провадження № 22-ц/792/1215/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 669/80/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року (суддя Бараболя Н.С.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля» про визнання недійсним договору оренди землі.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Україна 2001» зазначало, що 07.05.2012 року між ТОВ «Україна 2001» та ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,8217 га, кадастровий номер :06:007:0002 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Білогірському районі Хмельницької області за №03049 від 07.05.2012 року. Позивач зазначає, що у відповідності до п. 37 вказаного договору його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки, а згідно п. 38 цього ж договору - шляхом його розірвання. Однак в період дії договору оренди землі від 07.05.2012 року між орендодавцем ОСОБА_4 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» 05.08.2016 року було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки, орендарем якої є позивач і договір оренди з яким не припинив свою дію, не був розірваний ні за згодою сторін, ані в судовому порядку. 15.08.2016 року право оренди вищевказаної земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором КП «Ізяславське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5, індексний номер 30930789. Позивач вважає, що в звязку з укладенням ОСОБА_4 нового договору оренди в період дії договору з попереднім орендарем, були порушені права товариства, як орендаря, які підлягають захисту шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 05.08.2016 року та скасування рішення державного реєстратора КП «Ізяславське БТІ» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30930789 від 15.08.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 2,8217 га. кадастровий номер :06:007:0008.

Ухвалою Білогірського районного суду від 27 листопада 2017 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Білогірського районного суду від 20 березня 2018 року відновлено провадження у справі за позовом ТОВ «Україна 2001» до ОСОБА_4, ТОВ НВА «Перлина Поділля» про визнання недійсним договору оренди землі.

Ухвалою Білогірського районного суду від 11 травня 2018 року закрито провадження в справі в частині позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора КП «Ізяславське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 серпня 2016 року, індексний номер 30930789, щодо державної реєстрації іншого речового (права оренди земельної ділянки, площею 2,8217 га (кадастровий номер :06:007:0002), прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки, що укладений 05.08.2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» - в звязку із відмовою позивача від позову.

Рішенням Білогірського районного суду від 11 травня 2018 року в позові відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Україна 2001» на користь ТОВ НВА «Перлина Поділля» судові витрати, повязані із проведенням судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250, 24 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «Україна 2001» оскаржило його в апеляційному порядку та вказує, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи та безпідставно не взяв до уваги, що вчиненню реєстраційного запису передувала процедура реєстрації договору оренди землі уповноваженим в 2012 році органом відділом Держкомзему Білогірського району на підставі поданих ТОВ «Україна 2001» документів. Так, суд не дав належної оцінки заяві ТОВ «Україна 2001» від 23.04.2012 року №22012 до реєструючого органу про проведення державної реєстрації договору оренди, що містить відмітку органу реєстрації про прийняття вказаної заяви до розгляду та копії платіжного доручення від 20.04.2012 року про сплату товариством реєстраційного збору. Апелянт вважає помилковим висновок суду про відсутність реєстрації договору оренди землі в установленому порядку, оскільки такий зроблений судом без повного зясування всіх обставин справи, а саме не враховано, що Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди в паперовій формі не була сформована та не була збережена в архівних справах реєструючого органу внаслідок недбалих дій посадових осіб відділу Держгеокадастру у Білогірському районі при виконанні своїх посадових обовязків. Також поза увагою суду залишився лист відділу Держгеокадастру у Білогірському районі від 05.05.2017 року №159/403-17-0.19, згідно якого в результаті проведеного аналізу Книг записів про державну реєстрацію по Білогірському району встановлено наявність сформованих Книг записів реєстрації договорів оренди з ТОВ «Україна 2001» та громадянами ОСОБА_6 сільської ради, в тому числі з ОСОБА_4 І факт реєстрації даного договору підтверджено даними резервної копії ДП ХРФ «Центр Державного земельного кадастру». На думку апелянта, судом не надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_7 ОСОБА_1 вказує, що суд за наявності розбіжностей та суперечностей щодо дійсності підпису ОСОБА_4 у договорі з ТОВ НВА «Перлина Поділля» розглянув спір у її відсутності. Також апелянт вказує, що судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин практику Європейського суду з прав людини. І внесення запису до розділу Книги записів про реєстрацію договору оренди між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001» є, у відповідності до п. 11 Порядку ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, підтвердженням реєстрації договору оренди землі, так як реєстрація вважалась здійсненою з моменту внесення відповідного запису до Книги записів в електронному вигляді, незалежно від того, хто з посадових осіб реєструючого органу вчинив реєстраційний запис на примірнику договору оренди. У звязку з наведеним апелянт просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ НВА «Перлина Поділля», посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просив її відхилити з тих підстав, що суд першої інстанції дав вірну оцінку зібраним у справі доказам та у звязку з відсутністю належного ТОВ «Україна 2001» майнового права, яке б випливало з договору оренди земельної ділянки, укладеного 07.05.2012 року з ОСОБА_4, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, а апелянтом не надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Україна 2001» апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній наведених.

Представник ТОВ НВА «Перлина Поділля» апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_4 до суду не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним спірного договору оренди землі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що за відсутності державної реєстрації договір оренди земельної ділянки від 07.05.2012 року, що укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна - 2001» не набрав чинності, а відтак право оренди землі в позивача на спірну земельну ділянку не виникло.

Дійшовши такого висновку, суд першої інстанції обґрунтовано послався на відповідні норми матеріального права та вірно встановив обставини справи і вірно оцінив докази, що надані учасниками справи та їх представниками.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2, 8217 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_6 сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 7).

07 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001» було укладено договір оренди землі, площею 2, 8217 га, кадастровий номер 682038500:06:007:0002, строком на 10 років, остання сторінка якого містить реєстраційний напис про те, що цей договір зареєстровано у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2012 року №03049. Крім того, цей напис містить підпис із зазначенням прізвища та ініціалів посадової особи, що здійснила державну реєстрацію «ОСОБА_8В.» та відбиток печатки відділу Держкомзему у Білогірському районі.(а.с.5-6).

05 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2, 8217 га, кадастровий номер 682038500:06:007:0002 строком 10 років і право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором КП «Ізяславське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30930789 від 15 серпня 2016 року (а.с. 73-74).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 07.08.2011 року, чинній на час укладення договору оренди між позивачем та ОСОБА_4 07.05.2012 року) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, за змістом наведених норм права, пункту 43 умов договору оренди земельної ділянки від 07.05.2012 року, цей договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, а право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, що викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року (справа N 6-99цс13), від 13.06.2016 року (справа №6-643цс16).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що вчиненню реєстраційного запису передувала процедура реєстрації договору оренди землі уповноваженим у 2012 році органом, а саме: відділом Держкомзему Білогірського району на підставі поданих ТОВ «Україна 2001» документів, що підтверджується зареєстрованою заявою від 23.04.2012 року та копією платіжного доручення від 20.04.2012 року про сплату товариством реєстраційного збору, а висновок суду про відсутність реєстрації договору оренди землі в установленому порядку зроблений судом без повного зясування всіх обставин справи, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Порядок державної реєстрації договору оренди станом на 07.05.2012 року регулювався Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі».

Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документа, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (пункт 1).

Згідно з пунктом 4 Порядку Книга записів відкривається та ведеться: у паперовому вигляді - територіальним органом Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" - адміністратора автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), заповнюють бланки державних актів на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою з використанням автоматизованої системи та формують з її використанням аркуші Книги записів.

Книга записів у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

Книга записів в паперовому вигляді складається з аркушів, які формуються з використанням автоматизованої системи.

Книга записів в електронному вигляді ведеться у складі автоматизованої системи та формується на підставі даних файла обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл) та електронних (цифрових) зображень документів, отриманих від територіальних органів Держземагентства (пункт 6 Порядку).

Записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі (пункт 10).

Згідно з пунктом 11 Порядку дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Кожному документові, що посвідчує право на земельну ділянку, при здійсненні його державної реєстрації, з використанням автоматизованої системи, присвоюється реєстраційний номер (пункт 14).

Виконання Постанови КМУ від 09.09.2009 року №1021 на час укладення договору оренди від 07.05.2012 року забезпечувалося функціонуванням Перехідної реєстраційної системи, що діяла у період з 03.08.2011 року по 30.12.2012 року, адміністраторами якої були підрозділи державного підприємства "Центр державного земельного кадастру".

В подальшому, з набранням чинності Законом України «Про державний земельний кадастр», з 01.01.2013 року Перехідна реєстраційна система припинила функціонування, наявні у ній відомості в автоматизованому порядку перенесено до Національної кадастрової системи.

Виходячи зі змісту наведених пунктів 4-11 Порядку датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку (зокрема, право оренди) є дата внесення запису до розділу Книги записів спочатку в електронному вигляді (до автоматизованої системи державного земельного кадастру), в подальшому - в паперовому вигляді, що формується з використанням автоматизованої системи.

З повідомлень відділу Держгеокадастру у Білогірському районі, Головного управління Держгеокадастру Хмельницької області №29-28-99.1-273/15-17 від 21.02.2017 року та №201/403-17-0.19 від 25.05.2017 року (а.с. 67, 87) вбачається, що у Національній кадастровій системі відсутні відомості про реєстрацію договору оренди землі від 07.05.2012 року, що укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001», Книги записів (Розділ 4) реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договори оренди землі відсутні. В переданій ДП ХРФ «Центр Державного земельного кадастру» резервній копії Книг записів (в електронному вигляді) відсутні відомості щодо реєстраційного номеру договору оренди, дати реєстрації та його терміну дії. В свою чергу за відсутності даних про цю реєстраційну дію у автоматизованій системі не були сформовані з її використанням аркуші Книги записів у паперовому вигляді.

Згідно із положеннями ст. ст. 210, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України у випадку непроведення державної реєстрації договорів оренди землі, такі правочини є неукладеними та не породжують у їх учасників цивільних прав і обов'язків.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутність запису про реєстрацію договору оренди від 07.05.2012 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 у Книзі записів свідчить про те, що вказаний договір не було зареєстровано у встановленому порядку. При цьому суд першої інстанції вірно виходив з того, що реєстраційний напис на примірнику договору, згідно якого договір зареєстрований у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07 травня 2012 року №03049 не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження факту державної реєстрації договору оренди, оскільки цей запис є похідним від запису у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Поземельній книзі.

І, як вважає судова колегія, заява ТОВ «Україна-2001» до відділу Держкомзему у Білогірському районі про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності від 23.04.2012 року, відповідно до якої товариство просило надати послуги з реєстрації договору оренди земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення сільськогосподарського виробництва площею 2,8217 га., що розташована за межами населеного пункту ОСОБА_6 сільської ради (кадастровий номер ділянки :06:007:0002) та копія платіжного доручення від 20.04.2012 року про сплату ТОВ «Україна 2001» реєстраційного збору не є достатніми та достовірними доказами проведення реєстрації права оренди по договору від 07.05.2012 року, оскільки і заява, і платіжне доручення датовані відповідно 23.04.2012 року та 20.04.2012 року, а договір оренди підписано сторонами саме 07.05.2012 року.

Крім того, як вбачається з висновку експерта Хмельницького НДЕКЦ №1.1.-0020:18 від 07.03.2018 року рукописний текст, а саме запис про назву державного органу та посадової особи, яка провела державну реєстрацію в договорі оренди земельної ділянки від 07.05.2012 року на останній сторінці вказаного договору та підпис від імені ОСОБА_8 виконані не ОСОБА_8, а іншою особою (а.с. 181-185).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права: справа розглянута у відсутності відповідачки ОСОБА_4, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про розгляд справи (а.с. 19, 33, 84, 126, 129, 139, 161, 191, 200), 15.03.2017 року, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, направила до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності (а.с. 30). І відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком учасника справи і, крім того, як вбачається із журналів судового засідання представник позивача в суді першої інстанції не заперечував про розгляд справи у відсутності ОСОБА_4 (а.с. 116 119, 163-164) .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано практику Європейського суду з прав людини при розгляді справи «Рисовський проти України», у якій визначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини у цих справах не є подібними.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки акту перевірки Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.02.2017 року, листам начальника відділу Держгеокадастру у Білогірському районі від 10.08.2016 року № 29-28-99.1-1487/15-16, від 18.10.2017 року №470/403-17-0.19, від 13.02.2017 року №29-22-0,14-3747/2-17, листу в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 13.03.2017 року №19-22-0,14-3662/2-17 колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже ці документи беззаперечно не свідчать саме про факт реєстрації права оренди ТОВ «Україна -2001» по договору оренди земельної ділянки від 07.05.2012 року, що укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Україна 2001».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції невірно оцінив покази свідка ОСОБА_7 та лист відділу Держгеокадастру у Білогірському районі від 05.05.2017 року №159/403-17-0.19 є такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано вірну оцінку листу відділу Держгеокадастру у Білогірському районі від 05.05.2017 року №159/403-17-0.19 та показам свідка ОСОБА_7 і ці доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції по оцінці доказів.

Також, як наголосив Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_9 проти Іспанії», суди зобов'язані викладати мотиви своїх рішень, проте це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожен аргумент сторони. З огляду на таке, відхиляючи скаргу, апеляційний суд, в принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2018 року.

Судді: (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк