Справа № 206/6862/17
Провадження № 2/206/321/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі

головуючий суддя: Маштак К.С.,

за участю

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс Капітал» до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу -

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

07.12.2015 між ОСОБА_3 та ТДВ «СТ «Домінанта» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_5, з забезпеченням транспортного засобу - «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. За вказаним договором ТДВ «СТ «Домінанта» взяв на себе обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну потерпілого, у разі настання дорожньо - траспортної пригоди, за участю забезпеченого транспортного засобу, що визнається страховим випадком, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався дотримуватись умов страхування. 20.05.2016 ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Дніпрі, по вул. Іларіонівській скоїв зіткнення з автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було встановлено, що дорожньо - траспортна пригода сталась внаслідок порушення відповідачем ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 06.07.2016 ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі страхового акту, заяви потерпілого здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_5, в розмірі 49000 грн. 21.08.2017 відповідачем було сплачено у добровільному порядку 2050 грн., в якості частини суми страхового відшкодування. В зв'язку із тим, що відповідач керував забезпеченим транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, ТДВ «СТ «Домінанта» просило стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплати страхового відшкодування у розмірі 46950 грн. (а.с. 1).

Не погоджуючись із заявленою вимогою, відповідачем було надано суду відзив. Так, відповідачем було зазначено, що до позовної заяви не була долучена належна експертна оцінка, а тому не зрозуміло на ремонт яких саме складових частин авто була витрачена сума в розмірі 49000 грн., окрім того, відповідач вважав, що між сторонами, відносини, що виникли, є суброгацією, а не регресом. Підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування не вбачав, оскільки згідно укладеного договору страхування, ТДВ «СТ «Домінанта» має здійснювати страхові виплати у межах 100000 грн., а тому, такі витрати з відшкодування шкоди, завдані майну потерпілого, поліс покриває повністю, при цьому, ТДВ «СТ «Домінанта», будучи страховим товариством зобов'язаний здійснювати страхові відшкодування. Окрім того, відповідач зазначив, що ТДВ «СТ «Домінанта» було приховано той факт, що перед тим як сталась ДТП, транспортний засіб BMW, номерний знак НОМЕР_3 зіткнувся з автомобілем Mercedes Vito, а тому, автомобілю BMW вже було здійснено значні ушкодження, сума яких невідома (а.с. 32-36, 96-99).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

09.01.2018 суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська Зайченко С.В. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 24).

08.02.2018 на адресу суду зі сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

06.03.2018 ухвалою суду підготовче провадження закрито, витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення № 206/3739/16-п.

20.03.2018 на електронну адресу суд від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача.

В той же час, згідно розпорядження керівника апарату Самарського районного суду м. Дніпропетровська № 87-р від 10.04.2018 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку із звільненням ОСОБА_6 з посади судді у відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018 цивільну справу розподілено судді Маштаку К.С.

13.04.2018 дану справу прийнято суддею Маштаком К.С.

27.07.2018 на адресу суду надійшла заява ТОВ «ФК «Фінекс Капітал» про заміну сторони у даній цивільній справі.

14.08.2018 представником відповідача надано письмові заперечення проти задоволення заяви про заміну сторони, та зазначено додаткові підстави для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 14.08.2018 було залучено до участі у справі правонаступника ТДВ «СТ «Домінанта» - ТОВ «Фінансова компанія «Фінекс Капітал», залучено до участі у справі ТДВ «СТ «Домінанта» у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Під час розгляду справи судом розглянуто клопотання/заяви, заслухано пояснення та заперечення представника відповідача, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, в тому числі, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 206/3739/16-п.

14.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.07.2016 постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, у справі про адміністративне правопорушення № 206/3739/16-п, ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності: за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постанова набрала чинності 26.07.2016 (далі - постанова) (а.с.15).

Даною постановою було встановлено, що 20.05.2016 о 20 год. 51 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Дніпрі, по вул. Іларіонівській в районі електроопори №71/15 несвоєчасно вжив заходів до зменшення швидкості та повної зупинки транспортного засобу у разі чого скоїв зіткнення з автомобілем БМВ 735 і, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, який стояв попереду на смузі його руху. Водій ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_3 пройшов перевірку на стан алкогольного сп'яніння на приладі Драгер № ARBL-0893. Прилад Драгер № ARBL-0893 показав результат 1,59%, що було зафіксовано на чеку №6810. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода.

Відповідно до Полісу № АЕ/5592556 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_3 є страхувальником, а автомобіль ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 - забезпеченим транспортним засобом, строк дії полісу: з грудня 2015 по грудень 2016, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю визначено у розмірі 100000 грн., за шкоду, завдану майну - 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. (а.с. 3).

27.05.2016 ОСОБА_5 повідомив ТДВ «СТ «Домінанта» про ДТП та обставини її скоєння, та надав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 4-5).

Судом встановлено, що ТДВ «СТ «Домінанта» було здійснено перерахування потерпілому ОСОБА_5 суми у розмірі 1000 грн. - франшизи, та страхового відшкодування у розмірі 49000 грн., що підтверджується страховими актами № 6427/1/ЦВ від 16.09.2016 та від 30.10.2016, платіжними дорученнями № 7762 на суму 16500 грн., № 7879 - 1000 грн., № 3039 - 15000 грн., № 2135 - 5000 грн., № 2205 - 12500 грн. (а.с. 8-12).

10.08.2017, після виплати страхового відшкодування, ТДВ «СТ «Домінанта» звернулась до відповідача з регресною вимогою, згідно якої просило здійснити погашення боргу на рахунок ТДВ «СТ «Домінанта» у розмірі 49000 грн. (а.с. 22).

В той же час, досліджуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення № 206/3739/16-п, а саме пояснення надані потерпілим ОСОБА_5 20.05.2016, судом встановлено, що перед зіткненням 20.05.2016 о 20 год. 51 хв. ОСОБА_3 під керуванням автомобілем ВАЗ 21099, із автомобілем БМВ 735 і, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, мала місце ДТП, що сталась за участю транспортних засобів БМВ 735 і з Mercedes Vito, а саме: водій ОСОБА_5, за власними поясненнями, не встиг відреагувати, та враховуючи малу відстань між Mercedes Vito, темний час доби, мокру дорогу, допустив зіткнення передньою частиною свого транспортного засобу у ліву сторону Mercedes Vito, після чого в БМВ 735 і врізався ВАЗ 21099 (а.с. 13).

ІV. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

У підтвердження розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталась 20.05.2016, з вини ОСОБА_3 ТДВ «СТ «Домінанта» було надано копію висновку експертного дослідження.

Так, 05.07.2016 експертом-товарознавцем ОСОБА_7 було складено висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 3850, за заявою ОСОБА_5, згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_3, пошкодженого у наслідок ДТП, становить 215626,83 грн. (далі - висновок).

Відповідно до додатку № 3 до висновку - таблиць зображень, жодна із фотокопій не містить посилання на частину транспортного засобу, яка відображена на фотокартках, проте, як вбачається із таких зображень, переважна більшість ушкоджень припала на передню частину транспортного засобу, а саме: бампер, капот та лобове скло (а.с.16-21).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Між тим, суд вважає, що наданий ТДВ «СТ «Домінанта» висновок, як доказ підтвердження розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталась 20.05.2016 за участю ОСОБА_3, під керуванням автомобілем ВАЗ 21099, підлягає відхиленню з огляду на таке.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (ч. 6 ст. 82 ЦПК, у новій редакції) при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, у даному випадку, доказуванню підлягає розмір шкоди, завданий потерпілому, який має бути обґрунтованим, вмотивованим та не викликати у суду сумнівів.

Так, досліджуючи, зазначений вище висновок, суд звертає увагу, що з питання поставленого потерпілим експерту, що міститься у даному висновку, а також відповіді, вказаної у висновку на дане питання, не можливо встановити про яку саме дорожньо-транспортну пригоду йшла мова, оскільки судом під час судового розгляду було встановлено, що 20.05.2016 сталось дві ДТП.

Висновок має посилання на те, що він має додатки, які становлять невід'ємну частину експертного дослідження, а саме: № 1 акт огляду автомобіля BMW, № 2 - калькуляція вартості відновлювального ремонту та № 3 фотографії пошкодженого BMW.

Між тим, при дослідженні вказаного висновку, було встановлено, що до висновку не було долучено акту огляду автомобіля BMW, що є невід'ємною частиною висновку, таким чином, ТДВ «СТ «Домінанта» суду надано документ не у повному обсязі.

Крім того, правову основу регулювання проведення відповідного автотоварознавчого дослідження становить Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 із змінами, яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Пункт 5. Розділу V, вказаної методики, передбачає, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Пункт 4.4. Розділу ІV методики, передбачає, що у висновку, мають бути зазначені відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

В той же час, вказаний висновок не містить необхідної інформації щодо пошкодження транспорту потерпілого.

Між тим, відповідно до схеми, яка була зазначена потерпілим у своїх письмових поясненнях, за наслідками першої ДТП (BMW 735 і з Mercedes Vito) - була пошкоджена передня частина автомобіля потерпілого BMW 735 і.

Всі вищевикладені обставини, беззаперечно дають суду достатні підстави для сумнівів у тому, що розмір шкоди, встановлений експертом у висновку, є результатом пошкодження BMW 735 і, саме транспортним засобом ВАЗ 21099, а тому, суд такий висновок відхиляє.

Під час судового розгляду жодна із сторін клопотань про призначення експертизи, щодо визначення реальної суми збитку, завданого саме автомобілем ВАЗ 21099, заявлено не було, тому, суд позбавлений можливості достовірно встановити дійсну вартість заподіяної шкоди, оскільки для її перевірки необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, при цьому сторонами (стороною) не надані належні, тобто такі в яких не виникає сумніву, висновки експертів із цих самих питань.

V. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - закон), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до п. п. 38.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, позивачем не було доведено розмір шкоди, заподіяний внаслідок вчинення відповідачем адміністративного правопорушення.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також норми законодавства, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

Що ж до посилання представника відповідача, що про те, що відносини, що склались між сторонами є суброгацією, а не регресом, суд зазначає таке.

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим, що відповідає висновкам, зробленим у постановах від 28.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/791/16-ц (ЄДРСРУ № 73219603) та від 28.02.2018 у справі № 521/16989/13-ц (ЄДРСРУ № 72587626).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у даному випадку, між сторонами виникли саме право зворотної вимоги (регрес), а не суброгація.

Посилання представника відповідача на те, що ліміт страхової суми покриває витрати заявлені у позовній заяві, також, судом відхиляються, оскільки, у страховому полісі чітко передбачено ліміт відшкодування 50000 грн. за шкоду завдану потерпілому, а п. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика звернутись з регресною вимогою внаслідок керування страхувальником транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при цьому, факт перебування відповідача у стані алкогольного сп'яніння, під час ДТП, було встановлено постановою суду.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 22 ЦК України, ст. ст. 3, 9, 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс Капітал» (місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, буд. 6, ідентифікаційний код юридичної особи 41220708) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4), третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119, ідентифікаційний код юридичної особи 35265086) про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.08.2018.

Головуючий суддя: К.С. Маштак