Справа №487/2037/15-ц 30.08.2018
Провадження №22-ц/784/1347/18
Справа № 487/2037/15-ц Головуючий суду першої інстанції Біцюк А.В.
Провадження № 22-ц/784/1347/18 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегія суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Цуркан І.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Біцюка А.В. в залі судового засідання в м. Миколаєві, повний текст якого складено 4 червня 2018 року, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», Банк) до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0, укладеним між Банком та ОСОБА_4 24 грудня 2007 року та згідно якого останній отримав кредит в іноземній валюті у сумі 34 500 дол. США та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22 грудня 2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,40% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, того ж дня між Банком та ОСОБА_3, а також між Банком та ОСОБА_5 були укладені відповідні договори поруки.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого, станом на 4 березня 2015 року у нього утворилась заборгованість по сплаті кредиту у загальному розмірі 32 282, 77 дол. США, що за курсом НБУ станом на цю дату становить 801 279, 58 грн., з яких: 30 574, 84 дол. США (758 887,65 грн.) - заборгованість за простроченим кредитом; 1 576, 40 дол. США (39 127,29 грн.) - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 1 426, 43 грн. (57,47 дол. США) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1838, 22 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути з відповідачів вказану заборгованість в солідарному порядку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 від 24 грудня 2007 року в розмірі 32 151,24 дол. США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 838 868,13 грн., з яких: 30 574,84 дол. США - заборгованість за простроченим кредитом; 1 576, 40 дол. США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом. Стягнуто солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та по процентам в сумі 3430, 29 грн., з яких: 1 498, 81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1 931, 48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, ОСОБА_3, посилаючись на безпідставність рішення суду, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вказувала, що Банком на підтвердження вимог щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідачів не було надано первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (виписки, квитанції, чеки, платіжні доручення, меморіальні ордери), без яких позовні вимоги є безпідставними та недоведеними. Жодних листів або вимог від банку про погашення простроченої заборгованості вона не отримувала, тому у неї не виникло обов'язку виконання умов Договору поруки, а отже позовні вимоги є безпідставними.

Також зазначала, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до абз. 6 ч. 10 ст. 11 закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитор на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора.

Між тим, як вбачається з вимог позивача, що містяться в матеріалах справи, вони датовані 28 січня 2015 року (направлені 30 січня 2015 року), а позовна заява датована 6 березня 2015 року (зареєстрована судом 18 березня 2015 року), а отже між пред'явленням вимоги та поданням позовної заяви минуло менше шістдесяти календарних днів, у зв'язку з чим станом на 6 березня 2015 року (18 березня 2015 року) у Банка не виникло права на падання позову.

ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобов'язання; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит і сплатити відсотки (частини 1, 3 ст. 1054 ЦК України). До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та умовами кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Крім того, ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в однаковому обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів і неустойки.

Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 34 500,00 дол. США з терміном повернення у повному обсязі не пізніше 22 грудня 2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,40 % річних (т. 1 а.с.5-13).

За п. 5.3 цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахування процентів у порядку встановленому розділом 12 вказаного договору. В зазначеному розділі виписана процедура повідомлення позичальника про дострокове повернення кредиту.

Змістом розділу 12 передбачено, що відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадках неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Поручителями по вказаному договору виступили ОСОБА_3 та ОСОБА_5, уклавши в той же день з Банком договори поруки № 168536 (т. 1 а.с.14-17) та зобов'язавшись відповідати солідарно з боржником за повне виконання останнім зобов'язань позичальника. Дія договорів поруки передбачена до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п. 3.1 Договору).

Із наданих Банком виписок за рахунками, відкритими АКІБ «УкрСиббанк» на ім'я ОСОБА_4 у зв'язку з укладанням кредитного договору вбачається, що зобов'язання по наданню кредитних коштів, АКІБ «УкрСиббанк» виконав в повному обсязі (т. 1 а.с. 18-26). Ця обставина також підтверджується тим, що у період з 24 січня 2008 року по 24 березня 2014 року ОСОБА_4 частково виковував свої зобов'язання по виконанню кредитного договору, отже не заперечував факт отримання ним кредитних коштів у вказаному в договорі розмірі. У зв'язку з викладеним, суд не приймає до уваги заперечень заявника про те, що на підтвердження вимог Банком не було надано первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (виписки, квитанції, чеки, платіжні доручення, меморіальні ордери.).

Таким чином судом правильно встановлено, що позичальник ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 4 березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 32 282,77 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 801 279,58 грн. та складається з: суми заборгованості за простроченим кредитом 30 574,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 758 887,65 грн.; суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом 1 576,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 39 127,29 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 57,47 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 426,43 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 74,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1838,22 грн.

У зв'язку з цим, 30 січня 2015 року Банком відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень (т. 1 а.с. 35-42).

Однак, відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування кредитом не виконали, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правильно встановивши обов'язок солідарних відповідачів сплачувати Банку заборгованість за неповернення кредитних ресурсів, місцевий суд обґрунтовано ухвалив рішення про задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту та тягар доказування лежить на сторонах спору.

Посилання скаржника на неотримання від Банку вимог про погашення простроченої заборгованості не спростовують правильних висновків суду щодо її солідарного обов'язку погашення кредитної заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості розглядалася Заводським районним судом м. Миколаєва більше трьох років.

При цьому, 22 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним, який ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року був виділений в самостійне провадження (т.1 а.с.71-72).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2018 року (цивільна справа № 487/6527/17, провадження № 2/487/823/18), яке набрало законної сили 5 липня 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки від 24 грудня 2007 року недійсним, було відмовлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачам, у тому числі і ОСОБА_3, на протязі більше ніж 3 років було достеменно відомо про існування заборгованості за кредитним договором та відповідні вимоги Банку, та у них було достатньо часу для вирішення питання про погашення заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 376 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, що є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишенню без змін оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року.