РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Стасишин А.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу Державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, згідно з яким просить скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 3 400,00 грн. за невиконання рішення суду №47341161 від 17.07.2014 та виконавчого листа №2/465/750/14 виданого 06.08.2014 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що для уникнення неправильного виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.07.2014 звернувся 28.11.2017 за розясненнями відносно його виконання. Вважає, що у звязку з відсутністю таких розяснень, постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання вказаного рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п.9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач відзив не надав, явку свого представника не забезпечив повторно, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 17.07.2014 Франківським районним судом м.Львова ухвалено рішення по справі №1326/5448/2012, яким, зокрема, зобовязано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2. перешкоди у користуванні горищем будинку по вул.Канівській, 4 у м.Львові, шляхом демонтажу встановлених перегородок та приведення його у попередній стан. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Оскільки вказане рішення суду в добровільному порядку ОСОБА_1 не виконано, таке передано для примусового виконання до Франківського відділу ДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області, яким відкрито виконавче провадження №47341161.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно з ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець, зокрема, виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У виконавчому провадженні державним виконавцем, за невиконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.07.2014, винесено постанову від 20.11.2017 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

28.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Франківського відділу ДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області із клопотання розяснити резолютивну частину рішення Франківського районного суду м.Львова та відстрочити виконання рішення на календарний місяць з дати отримання розяснення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, діючій на момент прийняття вказаного рішення суду, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 17.02.2017 (чинній на момент звернення ОСОБА_1 з клопотанням до державного виконавця), за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів наявності обставин, з якими законодавство повязує відкладення проведення виконавчих дій, відстрочку або розстрочку виконання рішення, зупинення вчинення виконавчих дій у період часу до дня винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови.

Наведені позивачем обставини не вказують на порушення державним виконавцем вимог законодавства при винесенні оскаржуваної постанови та судом таких обставин встановлено не було.

Також, суд звертає увагу, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про розяснення рішення суду після винесення останнім постанови про накладення штрафу, при цьому ОСОБА_1 обрав не передбачений законодавством спосіб розяснення рішення суду.

Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності у позові відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Франківського відділу Державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Повне рішення складено 18.12.2018 року.

Суддя: Мартинишин М.О.