Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 454/813/16-ц

провадження № 61-34597св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року у складі судді Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 млн. грн, завданої Залізничним районним судом міста Львова внаслідок постановлення незаконної ухвали від 29 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі № 462/8700/15-ц, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року у складі судді Струс Т. В. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та встановлено заявникові строк для надання доказів сплати судового збору за апеляційне оскарження рішення суду в розмірі 606 грн 32 коп.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 надіслав заяву, у якій просив продовжити строк для виконання ухвали від 31 липня 2017 року та роз'яснити йому, на якій правовій підставі він повинен платити судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та встановлено строк для надання доказів сплати судового збору у розмірі 606 грн 32 коп.

ОСОБА_3 повторно надіслав клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та уточнення підстав для сплати судового збору і його розміру.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року у складі судді Левка Я. А. апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявникові на підставі частини другої статті 297 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 у визначений строк не усунув недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення йому апеляційної скарги та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Вважає, що внаслідок незаконного повернення йому апеляційної скарги у зв'язку з несплатою судового збору його було обмежено у доступі до правосуддя. Судовий збір за подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій судді (ухвалення незаконного рішення), не стягується.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її з суду першої інстанції.

У статті 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2018 року справу № 454/813/16-ц та матеріали касаційного провадження передано судді-доповідачеві.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року справу № 454/813/16-ц призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3, застосувавши положення статей 121, 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції), виходив із того, що заявник не виконав вимог ухвали суду щодо сплати судового збору.

Однак із таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв'язку з цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), виключно відповідно до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення з позовною заявою) судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Позовна заява ОСОБА_3 обґрунтована тим, що внаслідок неправомірного постановлення ухвали Залізничного районного суду міста Львова від 29 грудня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі № 462/8700/15-ц, яку ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, йому завдано моральної шкоди.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що з урахуванням змісту позовних вимог та суб'єктного складу, позивач звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3, вищезазначених норм права не врахував і дійшов необґрунтованого висновку про необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги в справі за позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ухвалення незаконного рішення суду, порушивши при цьому право заявника на судовий захист.

Таким чином, апеляційним судом були допущені порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому ухвала апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило