Справа №560/562/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17.12.2013 року на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1860 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. В період шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі по 350,00 грн. (триста п'ятдесят гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 21 листопада 2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Однак, з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час і визначена грошова сума аліментів у розмірі 350 грн. не може забезпечити належне утримання дітей. На сьогоднішній день діти потребують значно більшого догляду та коштів, так як збільшились витрати на їх навчання та виховання, в декілька разів зросли ціни на продукти харчування, одяг, комунальні послуги. Її матеріальний стан погіршився і зараз коштів на все не вистачає.

Крім того, позивач зазначає, що з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дітей. В той же час, відповідач має нерегулярний мінливий дохід, є здоровою, працездатною особою, а тому, на її переконання, спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду. Половина розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років ставить 930 грн. Саме тому, сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дітей.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що зараз він створив сім'ю з іншою жінкою в якої уже є троє дітей, які також потребують матеріального забезпечення. Крім того на даний час він офіційно не працевлаштований. Розмір його доходу в місяць ставить лише 3000 грн.

Вислухавши сторони, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області. Вказаний шлюб рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 31 грудня 2013 року, було розірвано (а.с.13).

Від даного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-12).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі по 350,00 грн. (триста п'ятдесят гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 21 листопада 2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.14).

24 січня 2014 року позивачу ОСОБА_1 було видано виконавчий лист (а.с.15).

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, який може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

Згідно довідок №535 від 02 квітня 2018 року та №462 від 14 березня 2018 року, виданих Трипутнянською сільською радою Дубровицького району Рівненської області вбачається, що неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживають та знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.16-17).

У відповідності до ст. 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Отож, матеріали справи свідчать, що з часу ухвалення рішення Дубровицьким районним судом Рівненської області від 17 грудня 2013 року про стягнення з відповідача аліментів, матеріальний стан позивача змінився. З часу постановлення рішення про стягнення аліментів пройшов значний час і визначена грошова сума у розмірі 350 грн. не може забезпечити належне утримання дітей. Діти потребують значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшились витрати на їх навчання та виховання, зросли ціни на продукти харчування, одяг, комунальні послуги. Матеріальний стан позивача погіршився і коштів на все не вистачає.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість утримувати дітей у зв'язку з тим, що він є непрацюючим та має нову сім'ю виходячи з наступного.

Аналізуючи норми Сімейного кодексу України слід зазначити, що відсутність працевлаштування не звільняє від обов'язку утримувати дітей, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька (ст. 180 СК України).

Що стосується вказаної відповідачем інформації щодо створення іншої сім'ї з іншою жінкою в якої уже є троє дітей, які також потребують матеріального забезпечення, то така не заслуговує на увагу, оскільки доказів перебування у зареєстрованому шлюбі відповідачем не надано. До того ж, як було встановлено у судовому засіданні, відповідач з юридичної точки зору, не є батьком дітей, яких він утримує в іншій сім'ї, що, відповідно, не створює для нього обов'язку їх утримувати.

Отже, зазначені відповідачем обставини не можуть враховуватися судом при збільшенні розміру аліментів та визначення їх розміру.

Окрім того, як вбачається з обставин справи, змісту позовної заяви та змісту положень закону, якими врегульовано питання зміни розміру аліментів, позивач, крім питання збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, також просить встановити законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів для приведення вже стягуваного розміру аліментів у відповідність до вимог законодавства щодо мінімального розміру аліментів в подальшому.

Виходячи зі змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, слід зазначити, що жоден нормативний акт не передбачає, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в частині збільшення встановленого мінімального розміру аліментів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість та необхідність збільшення позивачу стягуваних за рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року аліментів, присудивши їх у розмірі по 930 грн. на кожну дитину щомісячно, що в сукупності складає 1860 грн., та проводити стягнення до досягнення дітьми повноліття.

Зі змісту п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

А тому аліменти у зміненому розмірі мають стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред'явлення позову, як того просить позивач.

Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 грудня 2013 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 930 грн. (дев'ятсот тридцять гривень) на кожну дитину, щомісячно і продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Виконавчий лист по справі №560/2034/13-ц, виданий на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 17.12.2013 року визнати таким, що не підлягає подальшому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 31 серпня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_5