Справа № 296/6732/18
Провадження № 22-ц/801/314/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рожкова О. С.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуСправа № 296/6732/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

розглянувши порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В с т а н о в и л а:

13 липня 2018 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї із відповідачем народилася донька ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Житомирського МУЮ зроблено відповідний актовий запис № 887 і видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3. З народження донька проживає разом з нею.

10 квітня 2018 року вона звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення даної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

26 квітня 2018 року Богунським районним судом м. Житомира заяву задоволено, винесено судовий наказ (справа № 295/4187/18). 8 травня 2018 року судовий наказ вона подала для виконання до Корольовського ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 8 червня 2018 року судовий наказ скасований з надуманих причин і роз'яснено їй про право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (ст. 171 ЦПК України).

Відповідач дитиною не цікавиться, не надає їй належного виховання, проживає окремо.

Просила розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення просила розпочати з 10 квітня 2018 року у зв'язку з тим, що з вимогою до відповідача про стягнення аліментів вона звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу, який 08 травня 2018 року був виданий Богунським районним судом м. Житомира, але ухвалою цього ж суду від 08 червня 2018 року був скасований з незалежних від неї причин.

24 липня 2018 року позивач ОСОБА_5 подала до суду заяву (а. с. 13), якою повідомила про те, що 27 квітня 2018 року вона вийшла заміж і змінила прізвище із ОСОБА_6 на ОСОБА_6, надавши копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого 27 квітня 2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області (а. с. 15) і копію паспорта, виданого 22.06.2018 року на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 14).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Житомира на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням проведених ОСОБА_3 виплат, здійснених за період з 22 червня 2018 року по 20 вересня 2018 року у розмірі 12 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково і стягнути з нього на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 і ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги рішення суду оскаржує відповідач ОСОБА_3 лише в частині розміру стягнених з нього аліментів, а в частині періоду, з якого стягнені аліменти та в частині зарахування проведених виплат рішення суду не оскаржує (а. с. 53-55).

Тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в оскаржуваній відповідачем ОСОБА_3 частині.

Судом встановлено, що сторони по справі: позивач ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Житомирського МУЮ 11 квітня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 887 і видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 3).

27 квітня 2018 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 і змінила прізвище із ОСОБА_6 на ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого 27 квітня 2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області (а. с. 15) та копія паспорта, виданого 22 червня 2018 року на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 14).

Із виданої ОСОБА_4 20 липня 2018 року довідки № 372 ТОВ «Управляюча компанія «ВЖРЕП № 14», вбачається, що вона не зареєстрована у АДРЕСА_1; згідно письмових заяв сусідів ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають без реєстрації за даною адресою (а. с.16).

Також судом встановлено, що 10 квітня 2018 року ОСОБА_5 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення даної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

26 квітня 2018 року Богунським районним судом м. Житомира заяву задоволено, винесено судовий наказ (справа № 295/4187/18) про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду - 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 8 червня 2018 року за заявою боржника ОСОБА_3 судовий наказ скасований з тих причин, що стягувач не в повному обсязі вказала обставини, на яких ґрунтувалася заява про видачу судового наказу, що не дало можливості суду об'єктивно оцінити обставини щодо видачі судового наказу, що суперечить вимогам ст. 163 ЦПК України і роз'яснено заявнику її право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 9).

Суд першої інстанції, врахувавши такі обставини і те, що малолітня дитина сторін проживає із матір'ю, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, а також врахувавши, що відповідач має стабільний дохід і інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, прийшов до висновку про задоволення заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов'язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Судом апеляційної інстанції також враховуються і наступні обставини, які не були враховані судом першої інстанції.

З народження дитини відповідач з позивачем і дитиною не проживав і не проживає. Відповідач має сім'ю: дружину, двох повнолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 і сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, у свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_3 (а. с. 59). ОСОБА_9 продовжує навчання, про що свідчить додаткова угода до договору № 271 від 31 серпня 2017 року, за умовами якої університет надає освітні послуги для ОСОБА_10 за денною формою навчання за освітнім ступенем - бакалавр; а замовник ОСОБА_11 оплачує загальну вартість освітніх послуг за весь строк навчання з 2017 року по 2021 рік в сумі 68 921,89 грн. (а. с. 58).

За правилами статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідач, будучи батьком повнолітнього сина ОСОБА_9, який продовжує навчання, має виконувати покладений на нього законом такий батьківський обов'язок і таке виконання може бути добровільним і не обов'язково за рішенням суду.

Такий обов'язок відповідач виконує, про що він зазначив у своїй апеляційній скарзі.

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини ОСОБА_6, не ухилявся від свого батьківського обов'язку, а надавав матеріальну допомогу, сплачуючи добровільно на утримання дитини по 3000 грн. щомісячно, про що він зазначив у відзиві на позовну заяву та надав докази (а. с. 34-35) і цього не заперечила позивач по справі, не надавши, згідно вимог частини 1 статті 179 ЦПК України, свої заперечення у відповіді на відзив, в яких мала б викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення, а також не оскаржила в цій частині рішення суду.

Також позивач не спростувала доводів апеляційної скарги, не скориставшись наданим їй статтею 360 ЦПК України правом на відзив на апеляційну скаргу, не зазначивши при цьому обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, як того вимагає ч. 1 і пункт 3 частини 2 зазначеної статті 360 ЦПК України, з метою спростування, заперечення або визнання доводів апеляційної скарги відповідача, у тому числі і про сім'ю його і про дітей його і про його 80-ти річну матір і про те, що відповідач залишив позивачу квартиру і машину.

Доводи відповідача в тому, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7, що впливає на його матеріальне становище, як платника аліментів, колегія суддів розцінює їх такими, що не доведені відповідачем відповідними доказами, зокрема, що мати відповідача потребує допомоги і саме таку допомогу їй надає син ОСОБА_3, а надані відповідачем такі докази як копія свідоцтва про народження матері ОСОБА_13 (а. с. 30) та довідка про отримання ОСОБА_12 пенсії за віком у розмірі 3149,74 за період з серпня по жовтень 2018 року (а. с. 69) не свідчать про потребу в утриманні, яке їй надає саме відповідач, зваживши одночасно на те, що як вбачається із відзиву на позовну заяву та із апеляційної скарги, у неї є ще один син ОСОБА_14 (а. с. 66).

Відповідач, зазначивши в апеляційній скарзі про те, що він повинен платити кредит за свого брата задля збереження житла своєї матері, не довів цього належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо залишення позивачу квартири та автомобіля, то ці доводи є лише словесними міркуваннями відповідача, які не можуть вплинути на його матеріальне положення, оскільки відповідач не довів таких обставин, а позивач не заперечила цих же обставин, належними і достатніми доказами.

Також колегія суддів враховує таку обставину, що впливає на матеріальне положення відповідача, як його кредитне зобов'язання згідно кредитного договору № НОМЕР_1, укладеного із ПАТ «Таскомбанк» 21 вересня 2017 року на термін до 25 вересня 2019 року (а. с. 71).

Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн., а з 1 грудня 2018 року - 2027 грн., враховуючи матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів - відповідача, а також те, що він не працює (перебуває у відставці), джерелом його існування є пенсія судді у відставці, розмір якої становить 25 344 грн.; відповідач має на утриманні повнолітнього сина віком 18 років, який продовжує навчання, та має кредитні зобов'язання, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, у зв'язку з чим рішення суду підлягає до зміни в частині визначення частки аліментів, що підлягають до стягнення - із 1/4 до 1/6 частки.

За наведених обставин апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково, а рішення суду першої інстанції підлягає до зміни в частині розміру стягнених аліментів з присудженням до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2018 року змінити в частині розміру стягнених аліментів.

Стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний № НОМЕР_2), уродженця і жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням проведених ОСОБА_3 виплат здійснених за період з 22 червня 2018 року по 20 вересня 2018 року у розмірі 12 000,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:В.С. Марчук
В.В. Сопрун