Справа № 749/367/18
Номер провадження 2/749/163/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2018 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.

за участі секретаря Мирошниченко А.М.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу №749/367/18 за позовом Органу опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ

У квітні 2017 року орган опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області звернувся до суд з позовом в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2. Позов обґрунтовується тим, що відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків. В будинку брудно, неприємний запах, розкиданий одяг, їжа для дітей не свіжа, останнім часом двері будинку закриті, а під час останнього відвідування 13.03.2018 року в будинку було дуже холодно, йшов пар з рота, діти скаржились, що замерзли. Відповідача в той час не було та зі слів бабусі ОСОБА_6 її не було вдома вже майже тиждень. В будинку постійно присутній їдкий запах тютюну та диму від пічного опалення. Відповідач не виконують рекомендаційних вимог лікаря щодо дитини та реагує на них неадекватно та зневажливо. Відповідач бродяжить, вживає спиртні напої, палить тютюн, схильна говорити неправду, часто змінює співмешканців, веде аморальний спосіб життя.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала. Пояснила, що інколи залишає дітей на бабусю, але це виключно в інтересах сім"ї, як оформлення соціальної допомоги. Дочка короткий проміжок часу відвідувала дитячий садок, але захворіла і з того часу знаходиться вдома. Сина ОСОБА_7 вона не возила на обстеження, оскільки у нього немає відхилень у фізичному розвитку та стані здоров"я. Соціальну допомогу віддає бабусі, оскільки остання вирішує і знає як правильно витратити гроші. Дійсно, незавжди випрана білизна та належний порядок у будинку, але вона буде докладати зусиль для виправлення поведінки і не бажає розлучатись з дітьми. На даний час відносно дочки вирішується питання про направлення на навчання до школи-інтернату.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, та пояснила, що матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження злісного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей.

Судом встановлено, що в АДРЕСА_1 проживає мати-одиначка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яка має малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5) та довідкою Сновської міської ради (а.с.8). Названий будинок належить ОСОБА_8, який помер в 2004 році. Земля під будинок належить бабусі відповідача ОСОБА_6 (а.с. 9). Відповідач тримає підсобне господарство - козу, обробляє присадибну ділянку. Спільно з відповідачем та дітьми проживає ОСОБА_9, дядько відповідача.

З висновку органу опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області від 02.04.2018 року №09-29/823 вбачається, що відповідачі зарекомендувала себе з негативної сторони: часто залишає дітей, не доглядає за ними, бродяжить, по декілька днів не з`являється вдома, бували випадки коли зникла більше ніж на п`ять діб та не відповідала на телефонні дзвінки, пізніше виявилось, що відповідач знаходилась на місцевому сміттєзвалищі. Після цього мати контактує з дітьми, однак це загрожує їхньому життю. Відповідач зловживає спиртними напоями, палить тютюн, схильна говорити неправду, часто змінює співмешканців, веде аморальний спосіб життя (а.с. 3-4)

З довідки-характеристики за місцем проживання відповідача встановлено, що остання за місцем проживання характеризуються незадовільно (а.с.11).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 станом на 18.01.2016 року встановлено, що санітарно-гігієнічний стан будинку незадовільний. У кімнатах брудно, при вході до будинку відчувається різкий запах тютюнового та пічного диму. Речі розкидані та брудні, діти недостатньо забезпечені продуктами харчування. В будинку прохолодно, незатишно (на момент перевірки родина не була забезпечена дровами). Речі дітей не виглядають чистими і мають специфічний запах. Загальний прибуток сім`ї складається з соціальної допомоги на дітей та пенсії бабусі. Дядько дітей ніде не працює та живе за рахунок коштів матері та племінниці. Мікроклімат в сім`ї недостатньо позитивний, оскільки дядько відповідача - ОСОБА_9, непрацюючий зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, залякує племінницю та матір, тисне на них, вимагаючи кошти на спиртне (а.с.12).

Загалом в матеріалах справи є одинадцять актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї відповідача, які схожі за змістом (а.с.12-18).

З актів обстеження умов проживання відповідача не вбачається, що батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстко поводяться з дитиною, являються хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також те, що залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання з актів не вбачається. В свою чергу дитина забезпечена спальним місцем, одягом, сім"я має продукти харчування та паливо для опалення. В будинку палять та брудно, а тому суд погоджується, що матеріально-побутові умови відповідача дуже примітивні, але це не являється, виходячи з змісту ч. 1 ст. 170 СК України та пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", навіть підставою для відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів навмисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню - дітей. Загалом позовні вимоги ґрунтуються виключно на незадовільних матеріально-побутових умовах проживання сім`ї відповідача, тоді як у рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що недостатнє фінансове забезпечення сім'ї не являється підставою для взяття дітей під державну опіку, що визначення можливості надання сім'ї спеціальної матеріальної допомоги задля збереження цілісності сім'ї є завданням перш за все відповідних місцевих органів влади, вказав на серйозне втручання у сімейне життя і порушення у зв'язку з цим ч.2 ст. 8 Конвенції з прав людини.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

За змістом наведеної правової норми ухилення від виконання зобов'язань батьків по вихованню дитини означає такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. Навмисність такого ухилення має місце тоді, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз"яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_10 та її представник пояснили, що дійсно бувають випадки неналежного відношення відповідачки до своїх малолітніх дітей, але має наміри в подальшому приділяти належну увагу вихованню дітей.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Враховуючи викладене, суд виходить із того, що справи про позбавлення батьківських прав мають вирішуватися з дотриманням гарантій, встановлених також ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Окрім того, суд відзначає, що відповідач проявляє материнські почуття до дітей, не бажає з ними розлучатись і вчиняє певні дії для забезпечення їм необхідних умов проживання, які хоча і не є достатніми, але мають бути взяті до уваги судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча в цілому відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, але зважаючи на матеріальне становище відповідача, яке є незадовільним, її вік та намір поміняти ставлення до своїх батьківських обов"язків та з врахуванням всіх обставин цієї справи, у задоволенні позову слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, а також поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.150, 164-167 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Органу опіки та піклування - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення ( буде) виготовлений 04.09.2018 року.

Суддя З.О.Шаповал