ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/481/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

за участю учасників справи: представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5, прокурора Ленчика В.М. представника ГУ ДКС України у Хмельницькій області Мороз Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4, Прокуратури Хмельницької області та Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року (суддя Бондарчук В.В.) та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року (суддя Бондарчук В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ухвалами Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2017 року у справі №686/21916/17, від 7 листопада 2017 року у справі №686/21525/17, від 10 листопада 2017 року у справі №686/21914/17, від 18 вересня 2017 року у справі №686/17898/17, від 18 вересня 2017 року у справі №686/17901/17, від 22 вересня 2017 року у справі №686/18334/17, від 26 березня 2013 року у справі №686/5559/13к, від 21 жовтня 2013 року у справі №686/19857/13-к, від 27 вересня 2017 року у справі №686/18467/17, від 28 лютого 2014 року у справі №686/3789/14-к, від 21 жовтня 2013 року у справі №686/19859/13-к, від 12 квітня 2013 року у справі №686/7101/13-к, від 12 червня 2013 року у справі №686/11257/13-к, від 27 червня 2013 року у справі №686/11956/13-к, від 6 червня 2013 року у справі №686/10345/13-к, від 6 червня 2013 року у справі №686/10343/13-к було задоволено його скарги та встановлено незаконність дій та бездіяльності працівників прокуратури.

Як було зазначено позивачем, незаконними діями та бездіяльністю працівників прокуратури йому завдано моральної шкоди, яка полягає у тривалості розслідування справ, необхідності доказування, бездіяльності органів, які здійснюють досудове слідство, що призвело до важких душевних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків, вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, у фізичному болі та стражданнях, яких зазнав у зв'язку із спілкуванням в численних судових справах із прокурорами, слідчими суддями, слідчими, які не виконували норми КПК України, душевних страждань, завданих їх протиправною поведінкою, у зв'язку із втратами капіталу та заощаджень, у приниженні честі та гідності, а також репутації. Розмір моральної шкоди ОСОБА_4 визначив у сумі 500 000 000 грн. Крім цього, на думку позивача йому було завдано також майнової шкоди, яка полягає у витрачанні коштів на проїзд по кожній судовій справі на суму 92 грн. 50 коп., витраті матеріалів для звернення до суду, в середньому 11 арк. на 1 справу, а всього 1 пачка паперу, вартістю 80 грн., підготовка до кожної справи зайняла 34 год., на загальну суму 14 940 грн., яка обрахована із розміру 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину участі адвоката/іншого фахівця у галузі права. Також позивач витратив 34 год. на участь у судових засіданнях та отримання ухвал суду, вартість компенсації за це визначив також у сумі 14 940 грн. Всього розмір майнової шкоди становить 30 052 грн. 50 коп.

У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з державного бюджету моральну шкоду в розмірі 500 000 000 грн. та майнову шкоду в сумі 30 52 грн. 50 коп. Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою місцевого суду від 18 грудня 2017 року у даній справі призначено судову-психологічну експертизу з метою дослідження питання чи є бездіяльність та незаконні дії працівників Прокуратури Хмельницької області психотравмуючими факторами для ОСОБА_4, і якщо так - то який можливий розмір становить грошова компенсація за завдану моральну шкоду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 11 коп.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня та від 26 жовтня 2018 року в частині визначення розміру моральної шкоди та судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення у цій частині, яким повністю задовольнити позов та відшкодувати судові витрати, витрати, пов'язані з розглядом справи (в тому числі витрати, пов'язані із залученням експертів та проведенням експертизи) в повному обсязі.

Вважає вказані рішення в частині визначення розміру моральної шкоди та судових витрат незаконними, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що саме Прокуратура Хмельницької області повинна довести підстави, що шкода завдана не з вини відповідача і що її величина - інший розмір, ніж заявлений позивачем. В ході розгляду справи Прокуратура Хмельницької області жодним чином не спростувала заявлений позивачем розмір моральної шкоди, а її заперечення базувалося виключно на відсутності вини відповідача.

Визнання судом дій старшого слідчого Прокуратури м. Хмельницького незаконними, тобто факт поновлення прав (чи усунення порушення з боку Прокуратури), на думку апелянта, жодним чином не може слугувати обставиною, яка вказує на відсутність шкоди, завданої позивачу внаслідок такого правопорушення.

Також апелянт не погоджується з висновком суду про те, що відшкодування моральної шкоди визначається у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян. На думку апелянта, до означених правовідносин кратність співвідношення застосовувати не можна, посилання суду першої інстанції на ст. 1174 ЦК України є хибним. Визначена судом сума моральної шкоди є занадто малою в порівнянні навіть з вартістю часу, який позивач був змушений затратити на поновлення порушених його прав в спосіб звернення до працівників Прокуратури Хмельницької області з відповідними заявами, клопотаннями, отримання від відповідача відповіді по суті заявленого клопотання.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, хибно оцінив правовідносини у справі №686/5559/13-к, у справі №686/19859/13-к і дійшов хибного висновку, що моральної шкоди позивачу у даній справі завдано не було, чим суд хибно виключив вказані справи з психотравмуючих, які впливають на розмір моральної шкоди, що є неприпустимим.

Також за доводами апеляційної скарги суд не дав правової оцінки висновку експерта-психолога від 5 квітня 2018 року, за яким бездіяльність та незаконні дії працівників Прокуратури Хмельницької області є психотравмувальними факторами для ОСОБА_4 внаслідок негативного впливу психотравмуючих факторів, спричинених моральних страждань у зв'язку з неодноразовими зверненнями до суду із скаргами на дії та бездіяльність працівників Прокуратури Хмельницької області.

Помилковим, як вважає апелянт, є висновок суду, що не є майновою шкодою та не підлягає відшкодуванню те, що на підготовку до справ позивач витратив 34 години, також 34 години витратив на участь у судових засіданнях, а вартість години свого часу обрахував відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу».

Суд першої інстанції невірно застосував ч. 2 ст. 910 ЦК України в поєднанні з ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Щодо невідповідності рішення суду нормам ЦПК апелянт зазначає, що приймаючи рішення суд

-не вказав докази, відхилені судом (квитки на проїзд, декларації про доходи позивача), та мотиви їх відхилення;

-не вказав мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

-не вказав реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Оскаржуючи рішення місцевого суду від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_4 відмічає, що суд надав хибну оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, а саме квитанції про оплату послуг експерта на загальну суму 15750 грн. Також суд упустив витрати на проїзд в метро у м. Києві.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, Прокуратура Хмельницької області в апеляційній скарзі просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня та від 26 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вважає вказані рішення винесеними з порушенням норм матеріального права.

Посилається на те, що приймаючи оскаржуване рішення судом не враховано, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166 та 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювача шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Проте, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не встановив обставин, не дослідив надані докази, не оцінивши їх, визначив розмір моральної шкоди у 5000 грн. та судових витрат у сумі 11 коп., не навівши будь-якого належного обґрунтування таким висновкам.

Суд безпідставно дійшов висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, не встановивши при цьому причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою.

Також на думку Прокуратури Хмельницької області судом не враховано, що сам факт задоволення слідчими суддями скарг позивача у кримінальному провадженні, не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду.

Не погоджуючись з рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня та від 26 жовтня 2018 року Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі просить їх скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна, стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній та юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 5000 грн. та судових витрат в сумі 11 коп., та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Вважає, що вказані рішення не відповідають вимогам закону, прийняті з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, з недоведеністю обставин, які суд вважав доведеними.

Посилається на те, що ДКС України та її територіальні органи у порядку Постанови КМУ №845 від 3 серпня 2011 року "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ" лише виконують рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідають за зобов'язаннями Держави або державних органів.

Позивач ОСОБА_4 відповідачем по справі визначив Головне управління ДКС України у Хмельницькій області, проте під час розгляду справи він жодним чином не довів та не обґрунтував, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність орган Казначейства йому завдав, та в чому полягала протиправність його діяння як відповідача.

Також на думку Казначейства позивачем в ході розгляду справи не було надано жодного належного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди відповідачами.

Головне управління Казначейства з позивачем у цивільно-правових відносинах не перебувало, а тому не завдало і не могло завдати останньому шкоди чи будь-яких інших втрат.

Як зазначає апелянт, не відповідає вимогам ст. 20 Бюджетного кодексу України та ст. 141 ЦПК України винесення судом першої інстанції рішення про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку ДКС України за рахунок бюджетної програми 3504030 на користь ОСОБА_4 судових витрат в сумі 11 коп., оскільки списання судових витрат не здійснюється за рахунок бюджетної програми 3504030.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, апеляційні скарги Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області задовольнити з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов рішенням від 3 жовтня 2018 року, Хмельницький міськрайонний суд виходив з того, що оскільки у даній справі з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлені ухвалами Хмельницького міськрайонного суду незаконність дій, та бездіяльність працівників прокурати, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

За висновками суду першої інстанції незаконність дій старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького встановлена у таких справах: №686/11257/13-к, 686/10345/13-к, 686/10344/13-к, 686/10343/13-к, які стосувалися неповідомлення у строк визначений законом ОСОБА_4 для участі у проведенні допиту в якості потерпілого у кримінальному провадження №10000043 та у справі №686/10343/13 -к у кримінальному провадженні 00000127 в якості свідка.

Оцінюючи глибину, тривалість душевних страждань, кількість часу та зусиль витрачених для вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права, систематичність порушення прав позивача, тяжкість вимушеність змін життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості суд дійшов висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яку слід визначити у розмірі 5 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог суд виходив з того, що майнова шкода в сумі 29 880 грн. є необґрунтованою, оскільки позивач самостійно здійснював підготовку скарг для подачі до суду, та в частині справ був присутнім в судовому засіданні, а тому витрати часу на реалізацію свого права звернення до суду, яке гарантоване нормами КПК України, не є майновою шкодою у розумінні ст. ст. 22, 1166, 1174 ЦК України та відшкодуванню за рахунок держави не підлягає.

Крім того, місцевий суд не взяв до уваги витрати на проїзд в міському транспорті, на підтвердження чого позивач надав квитанції, оскільки в частині засідань брав участь представник позивача, частина засідань була проведена без участі позивача, а з наданих копій квитанцій суд не може зробити висновок про те, що вони були придбані для проїзду до суду саме в дні засідань.

Відмовляючи у стягненні з відповідачів витрат на папір в сумі 80 грн. за 1 пачку, суд зазначив, що не доведено, що вони були понесені позивачем саме в такому розмірі, не надано доказів придбання такого товару, а тому доводи позивача ґрунтуються на припущенні.

Постановляючи 26 жовтня 2018 року додаткове рішення у даній справі про розподіл судових витрат, суд виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного осуду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 було задоволено частково, відповідно, на підставі належних та допустимих доказів у відсотковому співвідношенні стягнув з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку ДКС України на користь ОСОБА_4 11 коп.

З висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/21916/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури у відповідності до вимог ст. 214 ЦК України внести до Єдиного досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 поданої 6 листопада 2017 року (а. с. 20).

7 листопада 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/21525/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 визнано незаконною бездіяльність прокурора Хмельницької місцевої прокуратури, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язано у відповідності до вимог ст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 28 жовтня 2017 року (а. с. 21).

10 листопада 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/21914/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано прокурора Хмельницької місцевої прокуратури у відповідності до вимог ст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 6 листопад 2017 року (а. с. 22).

18 вересня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/17898/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури організувати внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 12 вересня 2017 року про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (а. с. 23).

18 вересня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/17901/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури організувати внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 14 вересня 2017 року про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (а. с. 24).

22 вересня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/18334/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури організувати внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 14 вересня 2017 року про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (а. с. 25).

26 березня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/5559/13-к було задоволено скаргу ПП «Банкір» та зобов'язано прокурора м. Хмельницького внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ПП «Банкір» про кримінальне правопорушення про притягнення до кримінальної відповідальності слідчого СВ Хмельницького міського відділ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України та прийняття рішення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (а. с. 26).

21 жовтня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/19857/13-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 та визнано бездіяльність старшого слідчого прокуратури ОСОБА_8, що виразилися у неприйнятті процесуального рішення відносно заяви від 16 квітня 2013 року та неповідомлення у визначений ст. 220 КПК України строк про результати її розгляду, - незаконними. Зобов'язано прийняти рішення процесуальне рішення відносно заяви від 16 квітня 2013 року та повідомити ОСОБА_4 у визначений ст. 220 КПК України строк про результати розгляду (а. с. 27).

27 вересня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/18467/17 було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури організувати внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 22 вересня 2017 року про кримінальне правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (а. с. 28).

28 лютого 2014 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/3789/14-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов'язано заступника прокурора Хмельницької області Марченко Ю. організувати внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 5 лютого 2014 року про скоєння кримінального правопорушення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (а. с. 29).

21 жовтня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/19859/13-к було задоволено скаргу ПП «Банкір». Визнано бездіяльність слідчого прокуратури м. Хмельницького, що виразилася у неприйнятті процесуального рішення відносно заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 10 липня 2013 року та неповідомлення у визначений ст.220 ЦПК України строк про прийняте процесуальне рішення відносно заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 10 липня 2013 року та повідомити ПП «Банкір» у визначений ст. 220 КПК України строк про результати її розгляду (а. с. 30).

12 квітня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/7101/13-к було частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9 під час досудового розслідування. Визнано дії, що виразились в прийнятті постанови про часткове задоволення клопотань від 28 березня 2013 року в частині відмови ОСОБА_4 у відстороненні начальника Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_10 від займаної посади незаконними. Скасовано постанову старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9 про часткове задоволення клопотань від 28 березня 2013 року в частині відмови ОСОБА_4 у відстороненні начальника Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_10 від найманої посади та в задоволенні скарги частині зобов'язання старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького звернутись до Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про відсторонення начальника Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_10 від займаної посади на час проведення розслідування в кримінальному провадженні було відмовлено (а. с. 17-18).

13 червня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/11257/13-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 Визнано дії старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9, що виразилися у неповідомленні ОСОБА_4 для участі у проведенні допиту в кримінальному провадженні в якості потерпілого, у строк визначений законом, незаконними та зобов'язано повідомляти ОСОБА_4 про виклик до слідчого в кримінальному провадженні у відповідності до вимог п. 8 ст. 135 КПК України (а. с. 14).

27 червня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/11956/13-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 Визнано дії старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9, що виразилися у неприйнятті процесуального рішення відносно клопотання від 16 травня 2013 року та неповідомлення у визначений ст. 220 КПК України строк про результати його розгляду незаконними. Зобов'язано прийняти процесуальне рішення відносно клопотання від 6 травня 2013 року та повідомити ОСОБА_4 у визначений ст. 220 КПК України строк про результати його розгляду (а. с. 13).

6 червня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/10345/13-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 Визнано дії старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9, що виразилися у неповідомленні ОСОБА_4 для участі у проведенні допиту в кримінальному провадженні в якості потерпілого, у строк визначений законом, незаконними та зобов'язано повідомляти ОСОБА_4 про виклик до слідчого в кримінальному провадженні у відповідності до вимог п. 8 ст. 135 КПК України (а. с .15).

6 червня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/10344/13-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 Визнано дії старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9, що виразилися у неповідомленні ОСОБА_4 для участі у проведенні допиту в кримінальному провадженні в якості потерпілого, у строк визначений законом, незаконними та зобов'язано повідомляти ОСОБА_4 про виклик до слідчого в кримінальному провадженні у відповідності до вимог п.8 ст.135 КПК України (а. с. 16).

6 червня 2013 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/10343/13-к було задоволено скаргу ОСОБА_4 Визнано дії старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_9, що виразилися у неповідомленні ОСОБА_4 для участі у проведенні допиту в кримінальному провадженні в якості потерпілого, у строк визначений законом, незаконними та зобов'язано повідомляти ОСОБА_4 про виклик до слідчого в кримінальному провадженні у відповідності до вимог п. 8 ст. 135 КПК України (а. с. 19).

У справі №686/11257/13-к ОСОБА_4 повістку про виклик до прокуратури м. Хмельницького на 31 травня 2013 року о 14 год 00 хв., було вручено 30 травня 2013 року о 15 год 45 хв.; у справі №686/10345/13-к повістку про виклик на 21 травня 2013 року о 14 год. ОСОБА_4 було вручено 21 травня 2013 року о 12 год 30 хв., у справі №686/10344/13-к повістку про виклик на 28 травня 2013 року о 14 год було вручено 27 травня 2013 року о 12 год 15 хв., у справі №686/10343/13-к повістку про виклик на 21 травня 2013 року о 15 год. було отримано 21 травня 2013 року о 12 год. 30 хв.

Позивач скористався наданим йому правом оскарження дій, щодо несвоєчасного вручення повістки про виклик як потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, і Хмельницький міськрайонний суд задовольнив скаргу в повному обсязі, зобов'язавши старшого слідчого прокуратури ОСОБА_9 такі повідомлення направляти у визначений п. 8 ст. 135 КПК України строк, таким чином права позивача були відновлені в повному обсязі.

У справі №686/11956/13-к ухвалою суду від 27 червня 2013 року було визнано дії старшого слідчого Романського В., що виразилися у неприйнятті процесуального рішення відносно клопотання від 16 травня 2013 року та неповідомлення у визначений ст. 220 КПК України строк про результати його розгляду незаконними. Клопотання ОСОБА_4 стосувалося надання відомостей: на якій стадії розгляду знаходиться кримінальне провадження №0000043 щодо неправомірних дій начальника Хмельницького МВ УМВС України в Хмельниькій області ОСОБА_10 за ст. ст. 364 ч. 3, 382 ч. 2 КК України; які кримінально-процесуальні дії було вчинено слідчим по вказаному провадженню, а також просив надати дозвіл ознайомитися із матеріалами кримінального провадження, рішення щодо заявленого клопотання згідно ст. 220 КПК України.

У справі №686/7101/13-к ухвалою суду від 12 квітня 2013 року встановлено, що ОСОБА_4 просив визнати дії старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького незаконними, що виразилися у відмові ОСОБА_4 у відстороненні начальника Хмельницького МВ УМВС в Хмельницькій області ОСОБА_10 від займаної посади на час проведення розслідування у кримінальному провадженні. Суд, хоча і визнав дії незаконними, скасувавши постанову, однак у відстороненні ОСОБА_10 від займаної посади відмовив згідно ст. ст. 154 ч. 2, 155 ч. 1 КПК України. Тобто вказане порушення було усунуто судом в порядку визначеному ст. 303 КПК України.

У справі №686/21916/17 ухвалою суду від 10 листопада 2017 року було зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 6 листопада 2017 року, в якій він повідомив про вчинення кримінального правопорушення заступником прокурора Хмельницької області Мартинюком О.Г., який вніс неправдиві відомості в офіційний документи, а саме постанову від 1 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №000197 від 4 вересня 2017 року, зокрема що продовжуючи строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197 вніс до постанови відомості щодо членства ОСОБА_4 у громадській організації «Хмельниччина. Самооборона і контроль», чим вчинив злочин передбачений ст. 358 КК України.

У справі №686/21525/17 ухвалою суду від 7 листопада 2017 року було визнано незаконною бездіяльність прокурора місцевої прокуратури, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви про вчинення невідомими особами в кількості восьми чоловік на чолі із слідчим ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України (побої та мордування вчинене групою осіб), а саме, що при врученні підозри 27 жовтня 2017 року умисно завдали три удари в область промижини та два удари в область правої нирки, чим завдали фізичного болю, та зобов'язано внести такі відомості до ЄРДР.

У справі №686/21914/17 ухвалою від 10 листопада 2017 року було зобов'язано прокурора місцевої прокуратури відповідно до ст.214 КПК України внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 від 6 листопада 2017 року в якій він повідомив про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), а саме, що головний державний виконавець Кіт А.М., посадові особи Хмельницького МВ УМВС в Хмельницькій області, посадові особи УДМС в Хмельницькій області не виконали рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №2270/14181/11, яким зобов'язано Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_4, який видати на руки.

У справі №686/17898/17 ухвалою суду від 8 вересня 2017 року було зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури організувати внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 12 вересня 2017 року яким було повідомлено про вчинення кримінального правопорушення заступником начальника ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_12, які здійснили провокацію злочину у змові, а свідок ОСОБА_12 дала завідомо неправдиві показання.

У справі №686/17901/17 ухвалою суду від 18 вересня 2017 року зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури організувати внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 14 вересня 2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення начальником відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_13 передбаченого ст. 367 КПК України. Відповідно до даної заяви відповідно до ст. 214 ч. 2 КПК України відомості до ЄРДР внесені не були.

У справі №686/18334/17 ухвалою суду від 2 вересня 2017 року було зобов'язано керівника Хмельницької місцевої прокуратури відповідно до вимог ст. 214 КПК України організувати внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 14 вересня 2017 року щодо вчинення кримінального правопорушення старшим слідчим СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України за підробку документів та зловживання владою та службовим становищем.

У справі №686/5559/13-к ухвалою суду від 26 березня 2013 року була розглянута скарга ПП «Банкір», власником якого є ОСОБА_4, щодо притягнення до кримінальної відповідальності слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364, ч. 3, ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України, однак враховуючи, що суб'єктом звернення був не позивач, а юридична особа, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди у даному випадку.

У справі №686/19859/13-к ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року за скаргою ПП «Банкір» було визнано незаконною бездіяльність слідчого прокуратури щодо неприйняття процесуального рішення відносно заяви про залучення до кримінального провадження, як потерпілого від 10 липня 2013 року та зобов'язання прийти процесуальне рішення. Скаржником була юридична особа, а не позивач, з огляду на що цією бездіяльністю, на думку суду, моральної шкоди позивачу по даній справі завдано не було.

У справі №686/18467/17 ухвалою суду від 27 вересня 2017 року було зобов'язано керівника місцевої прокуратури організувати внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 2 вересня 2017 року, в якій він повідомив що 21 вересня 2017 року з його телефону номер НОМЕР_1 було вкрадено кошти в сумі 30 грн.

У справі №686/3789/14-к ухвалою суду від 28 лютого 2014 року зобов'язано заступника прокурора Хмельницької області Марченко Ю. організувати внесення відомостей про кримінальне правопорушення згідно заяви ОСОБА_4 від 5 лютого 2014 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України (невиконання судового рішення) слідчим СВ прокуратури Хмельницької області ОСОБА_15, щодо вирішення в порядку визначеному ст. 122 КПК України до ЄРДР.

У справі №686/19857/13-к ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року було визнано бездіяльність старшого слідчого прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_8 незаконною, щодо неприйняття процесуального рішення відносно заяви ОСОБА_4 від 16 квітня 2013 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні 0000054 та зобов'язано прийняти процесуальне рішення відповідно до ст. 220 КПК України.

Між тим, відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В статті 1174 ЦК України наведено положення, відповідно до якого шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Слід зауважити, що існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов'язань треба доводити як наявність шкоди так і її заподіяння внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Зазначені ОСОБА_4 обставини не вказують на наявність в діях працівників органів поліції та прокуратури ознак заподіяння йому майнової та (або) моральної шкоди, відповідальність за яку повинна нести держава.

Той факт, що прийняті слідчим, прокурором в порядку КПК України процесуальні документи згодом були скасовані судом, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, на підставі скарг якого були скасовані ці документи (постанови).

Хоча постанови слідчого, прокурора і були скасовані судом з підстав їх невідповідності процесуальним нормам КПК України, однак жодних доказів, які б вказували, що внаслідок прийняття цих постанов було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача, справа не містить.

Визнання судом незаконними дій слідчих, які з порушенням строків, визначених законом, повідомили ОСОБА_4 про дати проведення слідчих дій, та зобов'язали слідчих вчиняти ці дії в спосіб і термін, визначений Законом, не може давати підстави, які вказували на заподіяння позивачу моральної шкоди.

Позивач з власної ініціативи оскаржив дії слідчих, звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, тим самим витративши на це час і засоби. Між тим, слідчі самостійно повторно викликали його на допит.

Крім того, як уже зазначалося вище, процесуальні порушення, які були допущені слідчими та прокурорами при проведенні досудового слідства в кримінальному провадженні, були усунуті шляхом постановлення слідчими-суддями вище перерахованих ухвал, скасуванням постанов та зобов'язанням слідчих та прокурорів вчинити дії щодо клопотань заявника.

Посилання апелянта ОСОБА_4, що саме Прокуратура Хмельницької області повинна довести підстави, що шкода завдана не з вини відповідача і що її величина - інший розмір, ніж заявлених позивачем, і що в ході розгляду справи Прокуратура Хмельницької області жодним чином не спростувала заявлений позивачем розмір моральної шкоди, є необґрунтованим. Прокурор зазначав, що позов є безпідставним і шкоди ОСОБА_4 не заподіяно. Хмельницький апеляційний суд з цим погоджується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 що визнання судом дій старшого слідчого Прокуратури м. Хмельницького незаконними, тобто факт поновлення прав, жодним чином не може слугувати обставиною, яка вказує на відсутність шкоди, завданої позивачу внаслідок такого правопорушення не може бути підставою для задоволення позову і спростовується вищевикладеними доводами.

Моральна шкода, відповідно до ст. 23 ЦК України, відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому безпідставним є посилання ОСОБА_4, що суд не дав правової оцінки висновку експерта-психолога від 5 квітня 2018 року.

Не може бути підставою для задоволення позову незгода позивача з висновком суду, що не є майновою шкодою та не підлягає відшкодуванню те, що на підготовку до справ позивач витратив 34 години, також 34 години витратив на участь у судових засіданнях, а вартість години свого часу обрахував відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу». За зазначені дії позивача компенсація Законом не передбачена.

Апеляційний суд вважає, що оскільки процесуальні порушення, які були допущені слідчими та прокурорами при проведенні досудового слідства в кримінальних провадженнях, були усунуті шляхом постановлення слідчими-суддями вище перерахованих ухвал скасування постанов та зобов'язанням слідчих та прокурорів вчинити дії щодо клопотань заявника, то безпідставним є твердження апелянта про те, що суд першої інстанції невірно застосував ч. 2 ст. 910 ЦК України в поєднанні з ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_4 на те, що суд не вказав відхилені ним докази (квитки на проїзд, декларації про доходи позивача), та мотиви їх відхилення; не вказав мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, не вказав реєстраційний номер облікової картки платника податків, є необґрунтованими. Не можуть бути підставою для задоволення позову письмові документи, що не встановлюють наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки встановлено, що моральна шкода відсутня, то не можуть бути повернуті витрати на проведення експертизи.

Апеляційний суд, відповідно до ст. 376 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції, якщо встановить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, не зазначив, які саме систематичні дії чи бездіяльність правоохоронних органів завдали систематичні порушення прав позивача.

Оскільки судом не було враховано вищезазначені вимоги Закону рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2018 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук