ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/262/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

з участю сторін - та сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/13998/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року (ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 05 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка, ОСОБА_3. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2012 року з ОСОБА_2 в її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 06 грудня 2011 року і до досягнення повноліття.

Вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зріс, оскільки на даний час дитина навчається в школі, тому для забезпечення її гармонійного розвитку необхідні більше коштів. Зазначає, що відповідач змінив місце роботи, він їздить на заробітки в Республіку Польща, будь-якій іншій особі відповідач аліментів не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших дітей не має, тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. З цих підстав просила позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зазначає, що відповідач працює в Республіці Польща і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж призначено рішенням суду.

Вказує, що суд першої інстанції не встановив, як часто відповідач їздить закордон, де працює і яку винагороду отримує.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і навела доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Вказала, що відповідач добровільно, нерегулярно частково сплачує аліменти у розмірі 600-800 грн, а у вересні та жовтні 2018 року, на її прохання, заплатив по 1500 грн, однак їх недостатньо для підтримання належного рівня виховання дитини.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у ДВС, однак не виконується із-за відсутності ідентифікаційного коду відповідача. Згідно довідки ДВС заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить близько 80000 грн і вона погоджується щоб відповідач сплачував аліменти на утримання дочки у визначеному державним виконавцем розмірі аліментів 1500-1700 грн.

Визнала, що стан здоров'я відповідача погіршився і йому проведено дві операції.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив і пояснив, що на даний час він офіційно не працює і має тимчасові заробітки. Стан його здоров'я погіршився, йому проведено дві операції і необхідно зробити ще одну операцію, внаслідок чого і виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Вказав, що в Польщу їздить до сестри і там допомагає їй робити ремонт в квартирі.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що від дня ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, які є підставою для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що у сторін є дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.01.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 06 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

На дату ухвалення рішення ОСОБА_2 працював вантажником у магазині.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів та зміни способу їх стягнення, позивач вказує ті обставини, що відповідач на даний час змінив місце роботи, їздить на заробітки закордон, у зв'язку з чим має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Однак доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача чи погіршення матеріального стану позивача порівняно із часом коли приймалося попереднє судове рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, позивачем надано не було. Крім того, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 2000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо.

В судовому засіданні відповідач вказав, що він на даний час офіційно не працює, має тимчасові заробітки, стан його здоров'я погіршився і йому проведено дві операції та необхідно провести ще одну.

Доводи відповідача щодо погіршення його стану здоров'я визнавалися позивачем в суді апеляційної інстанції.

В той же час позивач у справі на даний час офіційно працевлаштована.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з даними Державної служби статистики України, середня заробітна плата у Тернопільській області станом на січень 2018 року становить 5865 грн.

Таким чином, 1/4 частка від середньої заробітної плати працівника для місцевості, де стягуються аліменти, становить близько 1500 гривень, при цьому згідно з вимогамист. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік»прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень.

Вказане свідчить про те, що на момент розгляду справи апеляційним судом сума аліментів яка стягується з відповідача згідно судового рішення з жовтня 2018 року відповідає сумі, яку бажає отримувати позивач, що підтвердила позивач в суді апеляційної інстанції.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що позивачем не надано доказів про зміну матеріального стану - у відповідача в сторону покращення, а у позивача - в сторону погіршення, зміну сімейного стану, погіршення або покращення стану здоров'я сторін, які б давали підстави для зміни розміру аліментів.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з мотивів наведених в ній. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді О.І.Ткач

М.В.Ходоровський