УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/1283/18

6/241/58/2018

30.08.2018 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.,

за участю секретаря Небиліченко Т.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення,

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2009 року рішенням Першотравневого районного суду Донецької області в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» в інтересах Регіонального відділення АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2010 року вищевказане рішення скасовано, позовні вимоги задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» борги за кредитами у сумі 529976, 37 доларів США, борги за відсотками 76024,81 долар США, пеню та штраф 266459,19 грн., також стягнуто з відповідачів витрати по сплаті судового збору по 1275 грн. з кожного та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи по 120 грн. з кожного.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 20.04.2010 року про стягнення суми боргу за кредитними договорами, у звязку з тим, що має дохід 3000 грн. на місяць, дружина хвора хронічними захворюваннями, потребує постійного лікування, крім того мається заборгованість перед комунальними службами, а також зазначив, що у звязку з надзвичайною подією, а саме проведенням з 07.04.2014 року антитерористичної операції на території Донецької області зменшились його доходи від підприємницької діяльності, тому просив розстрочити виконання рішення з визначенням щомісячного платежу в сумі 200,00 грн.

Заявник ОСОБА_1 до суду не з'явився, надав клопотання про розгляд заяви про розстрочення виконання рішення суду.

В судове засідання заінтересована особа не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволені заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 18.12.2009 року в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» в інтересах Регіонального відділення АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2010 року вищевказане рішення скасовано, позовні вимоги задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» борги за кредитами у сумі 529976,37 доларів США, борги за відсотками 76024,81 долар США, пеню та штраф 266459,19 грн., також стягнуто з відповідачів витрати по сплаті судового збору по 1275 грн. з кожного та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи по 120 грн. з кожного.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Таким чином, перехідними положеннями законодавець вже врегулював дію нормативно правового акту (ЦПК України) у часі, зазначивши обмеження зворотної дії ЦПК України у часі.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто, ЦПК України передбачає можливість розстрочення рішення суду за одночасною наявністю певних умов: наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не перевищення однорічного строку розстрочення виконання рішення.

Згідно зі ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною.

Відповідно до ч.1ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1, останній просив розстрочити виконання рішення суду з визначенням щомісячного платежу в сумі 200 грн. Як на обставину, через яку заявнику необхідно розстрочити виконання рішення, заявник зазначив погіршений матеріальний стан, у звязку з проведенням антитерористичної операції та отримання доходу в розмірі 3000 грн. нічим не підтверджено.

При цьому слід зауважити, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України та статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій територіїУкраїни.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОСОБА_3 проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні "Жовнер проти України", зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Як роз'яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо).

Крім того, ОСОБА_1 вже звертався до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, посилаючись на тяжкий матеріальний стан та на хронічне захворювання дружини, проте, ухвалою від 17.09.2012р. у її задоволенні було відмовлено, у звязку, із тим, що її хвороба зявилася не після ухвалення рішення, і тому як зазначено в ухвалі суду ця обставина як виняткова розглядатися не може. Жодних інших обставин, які були б підставою для розстрочення, заява ОСОБА_1 не містить. А також даних про те, що взагалі відкрито виконавче провадження заявником не надано, лише додана постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа.

Отже, відстрочення виконання рішення не може тягти за собою як наслідок затягування виконання рішення, що набрало законної сили, тим більше з сумою боргу яка рахується мільйонами гривень, розстроченням по 200 грн щомісячно.

Враховуючи принцип обовязковості виконання рішення суду, що набрало законної сили та обмеження, які передбачені ст. 435 ЦПК України, щодо розстрочення виконання рішення, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про розстрочення рішення суду задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 435 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 20.04.2010 року за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.О. Демочко