Постанова

Іменем України

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 148/1867/17-ц

провадження № 61-27385св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року у складі судді Войнаревич М. Г. та постанову апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради Вінницької області, у якому просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначити спосіб участі у її вихованні та спілкуванні.

Позовна заява мотивована тим, що він та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2016 року.

У період шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_6, 26 березня 2015 року, якій надалі змінено прізвище на «Головко». Дитина після розірвання шлюбу проживає із відповідачем.

Позивач позбавлений можливості спілкування з дитиною, оскільки ОСОБА_5 чинить перешкоди.

Зазначає, що сплачує аліменти на дитину в розмірі 1/4 від усіх своїх доходів, а також сплачує аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно колишній дружині до досягнення дитиною трирічного віку.

Просив зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дочки. Встановити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дочки шляхом надання йому:

- побачень із ночівлею із 14:00 години суботи до 14:00 години неділі, кожного тижня місяця, за місцем його проживання;

- побачень з 10:00 годин до 20:00 годин за місцем його постійного проживання у святкові дні та дні релігійних свят: 1 січня - Новий рік, 8 березня - Міжнародний жіночий день, Трійця.

Також просив врахувати висновок виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 26 жовтня 2017 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 26 грудня 2017 року про виправлення описки, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_7

Встановлено спосіб участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання ОСОБА_4:

- побачень із 11:00 години до 18:00 години в суботу або в неділю, кожного першого та четвертого тижня місяця, за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 та в кожну третю суботу місяця із 10:00 години до 18:00 години, за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_2, у присутності матері дитини ОСОБА_5, або за її згодою без її присутності.

- побачень з 10:00 годин до 20:00 години за місцем постійного проживання ОСОБА_5, або за її згоди по місцю проживання ОСОБА_4 у святкові дні та дні релігійних свят: 1 січня - Новий рік, 8 березня - Міжнародний жіночий день, Трійця.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач має рівні права на участь у вихованні малолітньої дитини, прагне та бажає спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, однак відповідач чинить відповідні перешкоди у реалізації позивачем своїх прав та обов'язків по відношенню до дитини. Також судом враховано висновок виконавчого комітету Хмільницької міської ради та особисту прихильність дитини до батька.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено та ухвалено нову постанову, якою виключено з резолютивної частини рішення суду вказівку про конкретну адресу місця проживання відповідача ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 В іншій частині рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вказана адреса не є постійним місцем проживання відповідача.

У травні 2018 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про надання ОСОБА_4 побачень з 11:00 години до 17:00 години в суботу або неділю, кожного першого та четвертого тижня місяця, в її присутності.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов'язків та особисту прихильність дитини до них. Не враховані найкращі інтереси дитини та думка представника третьої особи - органу опіки та піклування Хмільницької міської ради Вінницької області.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 14 січня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18 травня 2016 року розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження від 31 березня 2015 року та повторного свідоцтва про народження від 06 липня 2017 року, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області від 20 січня 2017 року № 24 ОСОБА_4 визначено спосіб участі у виховані та спілкуванні з дочкою ОСОБА_7, а саме спілкування в кожну другу та четверту суботу місяця з 10:00 години до 12:00 години за присутності матері дитини ОСОБА_5

Відповідно до акту від 08 квітня 2017 року, акту від 13 травня 2017 року, акту від 27 травня 2017 року та акту від 10 червня 2017 року, ОСОБА_5 на дзвінки не відповідає, зустрічей уникає, та не бажає, щоб ОСОБА_6 брав участь у вихованні своєї дочки.

У рішенні виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 29 серпня 2017 року № 315 зазначено, що надати висновок щодо розв'язання спору про усунення перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_4 з малолітньою донькою ОСОБА_7, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною неможливо, оскільки мати ОСОБА_5 разом з дитиною з 15 квітня 2017 року дотепер проживають за іншою адресою.

Згідно із частинами другою, третьою статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Европейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, &a=';100, ЕСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області від 26 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визначено наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_7: кожну першу, третю суботу місяця з 11:00 години до 17:00 години на сьогоднішній день в присутності матері дитини ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_4 має право на спілкування з дитиною, яке не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Оскільки позивач має рівні права на виховання малолітньої дитини та бажає приймати участь у її житті, в той час як відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, суди попередніх інстанцій, з урахуванням висновку виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, пояснень сторін, представника третьої особи, правильно частково змінили порядок спілкування, який відповідає інтересам дитини.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки

доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Аргументи касаційної скарги щодо виходу суду за межі позовних вимог також не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2017 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду Вінницької області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат