Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1014/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №274/1014/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. в м.Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 04 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував, унаслідок чого, станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість в сумі 95 179 грн 47 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4 490 грн 42 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 81 718 грн 60 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 4 200,00 грн; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн, штраф (процентна складова) - 4 520,00 грн. Враховуючи вищевикладене, просило стягнути з відповідача 95 179 грн 47 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вказує, що помилковим є висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності в повному обсязі для стягнення заборгованості за кредитом, оскільки строк дії картки встановлено до останнього дня лютого 2015 року, а перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня дня місяця дії картки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж відповідачем був здійснений 27 квітня 2014 року, а з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 26 лютого 2018 року, тобто позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого, останній отримав кредит в сумі 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Згідно з доданим позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04 липня 2008 року станом на 31 грудня 2017 року у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором утворилась заборгованість в розмірі 95 179 грн 47 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4 490 грн 42 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 81 718 грн 60 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 4 200 грн; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250 грн, штраф (процентна складова) - 4 520 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 27 квітня 2014 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України ).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Враховуючи, що останній обов'язковий платіж за спірним договором позивач здійснив 27.04.2014, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 27.05.2014, за який позивачем не було внесено грошових коштів.

За таких обставин та з врахуванням наведених норм матеріального права правильним є висновок суду першої інстанції, що оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості за довогором від 04.07.2008 позичальником було внесено 27 квітня 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 26 лютого 2018 року, то до таких правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про що і було заявлено відповідачем у справі.

У апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідач ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 04.07.2008 отримав кредитні картки НОМЕР_1, остання з яких, мала термін дії до останнього дня 02.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було пропущено строку позовної давності, оскільки позов подано 26 лютого 2018 року, а термін дії кредитної картки встановлений до 28 лютого 2015 року, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Оскільки на картці вказано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, тому строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісячно, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без змін.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 29 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді