Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 753/787/16-ц

провадження № 61-30556св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві в особі Шістнадцятої державної нотаріальної контори м. Києва, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», публічне акціонерне товариство комерційний банк «Фінансова ініціатива», публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», публічне акціонерне товариство «ФідоБанк», публічне акціонерне товариство «Юнекс Банк», публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», публічне акціонерне товариство Банк «Контракт», публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», публічне акціонерне товариство «Банк Форвард»,

третя особа із самостійними вимогами - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року в складі судді Цимбал І. К. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року в складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з 2005 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі є дітьми померлого від його першого шлюбу з ОСОБА_7 Зазначала, що під час проживання однією сім'єю вони з ОСОБА_6 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, придбавали у власність майно та накопичували грошові кошти на рахунках у банках. Посилаючись на те, що відповідачі не визнають за нею права на половину майна придбаного за час проживання однією сім'єю з їхнім батьком, просила задовольнити її позов.

ОСОБА_7 у березні 2016 року звернулася до суду із самостійним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона, не зважаючи на розірвання шлюбу з ОСОБА_6 продовжувала проживати з ним однією сім'єю протягом усього часу з дня розлучення і за три роки до його смерті, тобто з 24 лютого 2004 року по травень 2012 року. Зазначала, що вона вела господарство, доглядала за дітьми, чоловік здійснював утримання родини, а тому все майно, що наявне на час смерті спадкодавця є їх сумісною власністю у якій їй належить ? частини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня

2018 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 22 лютого 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 наступне майно:

грошові кошти в розмірі 20 799,49 грн, які знаходяться у ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунку НОМЕР_1 за договором від 19 травня 2015 року; грошові кошти в розмірі 101 600 грн, які знаходяться у ПАТ «Банк Форвард» на рахунку НОМЕР_2 за договором від 15 квітня 2015 року, грошові кошти в розмірі 50 000 грн, які знаходяться у ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на рахунку НОМЕР_3 за договором від 20 серпня 2015 року, грошові кошти в розмірі 180 грн, які знаходяться у ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунку НОМЕР_4 за договором від 17 липня 2015 року, грошові кошти в розмірі 157 392,24 грн, які знаходяться у ПАТ «Юнекс Банк» на рахунку НОМЕР_5 за договором від 24 липня 2015 року, грошові кошти в розмірі 185 000 грн, які знаходяться у ПАТ «Фідобанк» на рахунку НОМЕР_6 за договором від 03 вересня 2015 року, грошові кошти в розмірі 153 000 грн, які знаходяться у ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на рахунку НОМЕР_7 за договором від 17 червня 2015 року, грошові кошти в розмірі 57 000 грн, які знаходились у ПАТ Банк «Котракт» на рахунку НОМЕР_8 за договором від 13 серпня 2015 року, грошові кошти в розмірі 8 033,14 грн, які знаходяться у ПАТ «Альфа Банк» на рахунку НОМЕР_9 за договором від 05 грудня 2013 року; цінності в індивідуальному банківському сейфі Л-5 головного офісу ПАТ «Юнекс Банк» згідно договору оренди від 09 липня 2012 року: готівкові кошти у іноземній валюті: номіналом 1 доларів США у кількості 11 шт., номіналом 5 доларів США у кількості 19 шт., номіналом 10 доларів США у кількості 32 шт., номіналом 20 доларів США у кількості 24 шт., номіналом 50 доларів США у кількості 50 шт., номіналом 100 доларів США у кількості 515 шт., номіналом 100 Євро 33 шт., номіналом 200 Євро 1 шт., номіналом 500 Євро у кількості 1 шт., номіналом 5 фунтів стерлінгів у кількості 4 шт., номіналом 10 фунтів стерлінгів у кількості 150 шт., номіналом 20 фунтів стерлінгів в кількості 15 шт., кулон у формі хреста з биркою жовтого кольору у кількості 5 шт., кулон жовтого кольору (релігійна тематика) у кількості 4 шт., ланцюжок з биркою жовтого кольору у кількості 4 шт., ланцюжок з кулоном у формі хреста жовтого кольору в коробочці у кількості 1 шт., браслет з биркою жовтого кольору у кількості 4 шт., обручка жовтого кольору у червоній коробочці у кількості 1 шт., наручний годинник жовтого кольору у кількості 1 шт., годинник (циферблат без браслету) у кількості 2 шт., монети (сувенір) жовтого кольору в коробочці у кількості 2 шт., запонки жовтого кольору 1 пара, шпилька для краватки жовтого кольору у кількості 2 шт., брелок жовтого кольору у кількості 1 шт.; машино-місце № 53(відсік № 3), площею 18,40 кв. м, згідно зі свідоцтвом про право власності від 03 серпня 2009 року НОМЕР_10, розташоване в підземному паркінгу по АДРЕСА_2; 37/100 частини групи нежилих приміщень № 309-ОФІС, площею 416,70 кв. м, розташованих по АДРЕСА_3, згідно із свідоцтвом про право власності від 25 липня 2007 року НОМЕР_11 та визнано право власності на 1/2 частини указаних грошових коштів та нерухомого майна за ОСОБА_2

у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року виправлено допущені у рішенні суду від 06 грудня 2017 року описки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вважав встановленим факт її проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 22 лютого 2005 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, придбання нерухомого майна, іншого цінного майна та накопичення грошових коштів за рахунок спільних зусиль і спільної праці, з огляду на що визнав придбане на ім'я останнього майно та грошові вклади їх спільною сумісною власністю, ? якої належить позивачу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7, суди виходили із недоведеності факту її проживання однією сім'єю з померлим після розірвання їх шлюбу у 2003 році.

У травні 2018 рокуОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 та відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити позов ОСОБА_7

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не досліджено усі докази у справі та неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення позову.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, якому на час смерті належало майно, зазначене у позовній заяві.

Заповіт ОСОБА_6 не склав. Його спадкоємцями першої черги за законом є його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, народжені від шлюбу з ОСОБА_7, який розірваний на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 червня 2003 року.

Судом також встановлено, що з часу розірвання шлюбу й до своєї смерті ОСОБА_6 в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував і належне йому нерухоме майно придбано, а грошові кошти були покладені на депозитні рахунки у різні банки, більш ніж через три роки після розірвання шлюбу з ОСОБА_7

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що почала зустрічатися з ОСОБА_6 після його розлучення, вони були прихожанами у храмі святого Воскресіння села Зазим'я і за взаємною згодою обвінчалися у цьому храмі 22 лютого 2005 року не перебуваючи в будь-якому іншому шлюбі, після чого стали проживати разом у її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 як чоловік та жінка до самої його смерті. Протягом усього цього періоду вони разом працювали, разом відпочивали, мали спільні доходи та спільний бюджет, з якого за спільною домовленістю надавали допомогу своїм дітям від попередніх шлюбів, здійснювали витрати на утримання майна.

ОСОБА_7 звертаючись із позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 після розірвання їх шлюбу й до 2012 року посилалася на те, що вона не була обізнана про розірвання шлюбу, що він до часу своєї смерті був зареєстрований за однією з нею адресою, де знаходилися його особисті документи, вони підтримували сімейні стосунки до 2012 року.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За положеннями частин 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим, згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України

від 20 лютого 2012 року в справі № 6-97цс11.

Згідно зі статтями 76, 77 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив із показів свідків, вважаючи, що вони узгоджуються з іншими доказами, наявними у справі, зокрема: копіями рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про таїнство шлюбу, довідками про доходи ОСОБА_6 та ОСОБА_2, довідкою ЖЕК «Житлосервіс», довідками про їх спільне лікування та проживання в одному номері, довідкою щодо подорожі у США як подружжя, інформацією Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва про надання такої допомоги ОСОБА_6, численними спільними світлинами за період з 2005 року по 2015 рік.

Проте наведені судом підстави не є такими, з якими закон пов'язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя.

У зв'язку з цим висновок суду про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6знаходилися у фактичних шлюбних відносинах і на ці правовідносини розповсюджується дія статті 74 СК України є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам частини шостої статті 81 ЦПК України.

Вирішення справи в частині позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна підлягає скасуванню, оскільки залежить від вирішення справи в частині позову ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу .

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлено, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 389, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення суду першої та апеляційної інстанцій втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило