Справа 688/2632/18
№ 2/688/913/18
Рішення

Іменем України

28 серпня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Варшавської Я.В.,

без участі сторін,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 27 жовтня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує на те, що шлюбні стосунки поступово почали між ними погіршуватись через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, на підставі чого в сімї виникали сварки, свідками яких часто ставала дочка. З 2005 року подружжя разом не проживає та спільного господарства не веде. Крім того, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2012 року відповідача засуджено до десяти років позбавлення волі. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Шлюб носить формальний характер, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, наполягала на його задоволенні, просила строк для примирення не надавати.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 27 жовтня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №8, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 084489, виданим Адампільською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області.

Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, 04 жовтня 2004, що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають з 2005 року. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2012р. відповідача засуджено до десяти років позбавлення волі. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності неповнолітньої дочки, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 27.10.2003 року Адампільською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 8.

Позивач ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія НВ 310841, виданий Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області 07.04.2004 року, РНОКПП- НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце перебування: Державна установа «Шепетівська виправна колонія № 98» .

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Мазур