КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1403/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 761/28189/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 серпня 2018 року, постановлену у складі судді Макаренко І.О., у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, ОСОБА_5 про забезпечення доказів до пред'явлення позову,

встановив:

У липні 2018 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича:

- інформацію на підставі чого та коли у ОСОБА_5 виникло право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в селі Мала Бугаївка Васильківського району Київської області;

- належним чином оформлені копії документів щодо земельної ділянки, яка знаходиться в селі Мала Бугаївка, Висильківського району, Київської області, власником якої є ОСОБА_5.

Заяву обґрунтовує тим, що наразі в провадженні судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. перебуває цивільна справа №753/339/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не дійшли до спільної згоди про розподіл майна подружжя, а тому в майбутньому ОСОБА_6 має намір звернутися до суду з позовною заявою про розподіл майна, у зв'язку з чим виникла потреба у встановлені всього майна, що є у спільній власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Заявнику відомо, що ОСОБА_5 під час шлюбу став власником земельної ділянки, яка знаходиться в с. Мала Бугаївка, Васильківського району, Київської області.

22.06.2018 року представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. з адвокатським запитом №199-2018 року щодо витребування інформації про те, на якій підставі та коли у ОСОБА_5 виникло право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в с. Мала Бугаївка, Висильківського району, Київської області, а також щодо надання належним чином оформлених копій документів щодо земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_5 На даний адвокатський запит надійшла відповідь №372/01- 16 від приватного нотаріуса Каплуна Ю.В. про відмову у наданні інформації, на підставі статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 1 серпня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо забезпечення доказів до подачі позову, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказувала, що заявник самостійно позбавлена можливості ознайомитися та отримати інформацію у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. про те, на підставі якого правочину та коли у ОСОБА_5 виникло право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в селі Мала Бугаївка Васильківського району Київської області, а також щодо надання належним чином оформлених копій документів щодо земельної ділянки власником якого є ОСОБА_5. Відсутність такої інформації та документів ускладнює можливість подати його разом з позовною заявою про поділ майна подружжя. Вказану інформацію можливо отримати лише на підставі ухвали суду про забезпечення доказів.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено того, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим після подання до суду позовної заяви та не надано до суду відповідних доказів на підтвердження цього.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно положень ч. ч.1-4 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів, представник заявника посилається на те, що заявник самостійно позбавлена можливості отримати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. відповідні докази та інформацію щодо майна, придбаного ОСОБА_5 у період шлюбу, що є необхідним для пред'явлення позову про розподіл майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116 - 118 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 має намір звернутись до суду з позовною заявою про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилалась на те, що даний спір стосується нерухомого майна, яке знаходиться в різних місцевостях, тому отримана від нотаріуса інформація необхідна для визначення підсудності даного спору та розміру судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а також інших обов'язкових вимог, необхідних для пред'явлення позову до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами представника заявника, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити зазначення ціни позову, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Статтею 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Отже, з метою ідентифікації об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (зазначення точної адреси, кадастрового номера, характеристики об'єкта для визначення його вартості) для пред'явлення до суду позову про розподіл майна, у заявниці виникла необхідність звернутись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. із запитом щодо витребування відповідної інформації.

Відповідно до ч. 6-7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат», довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися

нотаріальні дії.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими,

адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу.

Таким чином, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 серпня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.