АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7003/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Спіриної Орисі Вікторівни про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року,

встановив:

у жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 25 грудня 2012 року позов було задоволено. Рішення суду в апеляційному порядку оскаржене не було та набрало законної сили 04 січня 2013 року.

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що він неодноразово звертався до суду із заявами про направлення копії рішення суду та оригіналу виконавчого листа на адресу банку, однак на адресу банку ні копія судового рішення ні оригінал виконавчого листа станом на грудень 2015 року не надходили та були отримані представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в приміщенні суду 18 грудня 2015 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року заяву було задоволено, поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявником було пропущено строк для звернення виконавчого документа до виконання з поважних причин. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що обставини, на які вказує позивач, як на причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, на його думку є неповажними, оскільки він протягом тривалого проміжку часу знав про ухвалення рішення та не був позбавлений можливості отримати виконавчий лист та пред'явити його до виконання. Однак такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Кива від 25 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 90 318 грн. 72 коп.

Рішення було ухвалено за відсутності учасників справи, про що свідчить протокол судового засідання від 25 грудня 2012 року.

Доказів про те, що копію вказаного заочного рішення було направлено на адресу позивача матеріали справи не містять. Згідно копії супровідного листа від 25 грудня 2012 року копія заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 грудня 2012 року була направлена лише на адресу відповідача у справі - ОСОБА_5

27 травня 2013 року представником позивача було направлено засобами поштового зв'язку до суду заяву про направлення копії рішення та оригіналу виконавчого листа. Доказів про те, що судом першої інстанції було виконано вимоги вказаної заяви та направлено на адресу позивача копію рішення та оригіналу виконавчого листа матеріали справи не містять.

13 червня 2014 року представник позивача повторно звернувся до суду із заявою про направлення на адресу банку копії рішення та виконавчого документу.

Матеріали справи містять копію відповіді Дніпровського районного суду м.Києва з приводу необхідності з'явитись представнику банку для отримання запитуваних процесуальних документів до приміщення суду, однак докази направлення такої відповіді позивачу та отримання її уповноваженим представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у матеріалах справи відсутні.

У січні 2015 року представник позивача втретє звернувся до суду за отриманням копії рішення та оригіналу виконавчого листа та отримав їх під розписку лише 18 грудня 2015 року (а.с.50).

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент розгляду заяви, визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем вчинялись дії, спрямовані на отримання виконавчого листа та копії судового рішення, що свідчить про те, що строк було пропущено з поважних причин, які не залежали від заявника.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 25 грудня 2012 року відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили 04 січня 2013 року.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді