Справа № 186/164/16-ц
У Х В А Л А

18 грудня 2018 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №186/164/16-ц від 08 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2018 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу №186/164/16-ц від 08 лютого 2016 року про стягнення солідарно з нього та ОСОБА_2 на користь Першотравенського МЖКП заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 29 723,58 гривень та судового збору на користь держави в сумі 344,50 гривень, оскільки судовий наказ отримав лише 28 листопада 2018 року, про його існування не знав, власником квартири АДРЕСА_1 не являється, в даній квартирі не проживає з 2002 року, комунальними послугами не користується.

Просить суд скасувати зазначений судовий наказ.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дійсно, судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, суми боргу: за опалення в розмірі 13 577 (тринадцять тисяч п'ятсот сімдесят сім) гривні 62 копійки, за водопостачання та водовідведення в розмірі 14 913 (чотирнадцяти тисяч девятиста тринадцяти) гривень 20 копійок, за вивіз ТПВ в розмірі 1 232 (однієї тисячі двохста тридцяти двох) гривень 76 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Першотравенського міського житлово-комунального підприємства судовий збір в сумі 344 (трьохста сорока чотирьох) гривень 50 копійок.

ОСОБА_1 отримав копію судового наказу лише 28 листопада 2018 року.

ОСОБА_1, як на підставу для скасування вказаного судового наказу посилається на те, що не є власником вказаної квартири (надає копію ордера №17053 серії ОВГ від 26 грудня 1997 року на ім'я ОСОБА_3П.), та на те, що у вказаній квартирі не проживає (надає копію довідки форми Б від 09 березня 2007 року, згідно якої він відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 05 грудня 2002 року по 09 березня 2007 року, довідку Шилівської сільскої ради Добропільського району Донецької області від 19 листопада 2018 року, згідно якої він проживав без реєстрації в с.Юр`ївка, Добропільського району, Донецької області з квітня 2010 року по квітень 2018 року, акт №1205 від 19 листопада 2018 року, згідно якого він зареєстрований, але не проживає з 2002 року АДРЕСА_2.

Випискою з фінансово-особового рахунку від 28 листопада 2018 року підтверджується, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира не приватизована, тобто перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами у справі, що договір на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладався.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідач є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за місцем проживання позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положеньст.360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно п.6 ч.1 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому обєкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобовязаний, в тому числі укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, посилання заявника, якими він обґрунтовує заяву про скасування судового наказу суд не може взяти до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

В той же час, взаєморозрахунком по абоненту 13290 ОСОБА_3, наймача АДРЕСА_3, наданим стягувачем, підтверджується, що стягувач - Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство, просив суд стягнути з боржників борг по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з травня 2011 року по 01 лютого 2016 року. Вимоги стягувача були задоволені судом. При цьому, борг, станом на травень 2011 року складав: 12 807,26 гривень.

Із заявою про видачу судового наказу стягувач звернувся 05 лютого 2016 року.

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій розяснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.171 ЦПК України,- суд

ПОСТАНОВИВ :

Судовий наказ від 08 лютого 2016 року, виданий Першотравенським міським судом за заявою Першотравенського міського житлово-комунального підприємства про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, суми боргу: за опалення в розмірі 13 577 (тринадцять тисяч п'ятсот сімдесят сім) гривні 62 копійки, за водопостачання та водовідведення в розмірі 14 913 (чотирнадцяти тисяч девятиста тринадцяти) гривень 20 копійок, за вивіз ТПВ в розмірі 1 232 (однієї тисячі двохста тридцяти двох) гривень 76 копійок та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Першотравенського міського житлово-комунального підприємства судового збору - скасувати.

Роз`яснити Першотравенському міському житлово-комунальному підприємству його право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.А Янжула