Справа №544/1217/18
Пров. № 2/544/524/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 грудня 2018 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі
головуючого - судді Сайко О.О.
за участю секретаря Костенко Т.В.,
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин по вул. Соборна, 41, розглянувши цивільну справу за позовом ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку,
У вересні 2018 року обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») звернулося до суду з позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за опалення місць загального користування у будинку за період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року в розмірі 1 485 грн. 85 коп.
Позов мотивовано тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. У цьому будинку діє внутрішньо-будинкова система централізованого опалення. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно увязані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення до вказаного багатоквартирного будинку. 16.08.2007 відповідач звернувся до позивача із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від ЦО будинку, які були отримані того ж дня. Відповідач погодилася на видані їй технічні умови, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньо-будинкових мереж опалення. 18.10.2007 відповідач звернулася до позивача із заявою про перегляд умов договору. На підставі акту обстеження 29.03.2013 року виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень МЗК (підвал) відносно квартири відповідач, згідно яких, починаючи з березня 2013 року проводиться нарахування плати. Плата нарахована тільки за опалювальний період відповідно до чинних тарифів на теплову енергію. Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте позивачем такі послуги надаються, а відповідач ними користується, від них не відмовляєся і тому зобов'язаний проводити їх оплату.
У зв'язку з несплатою опалення місць загального користування будинку по кожному місяцю опалювальних періодів з жовтня 2015 року по квітень 2018 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 1 485 грн. 85 коп. На вимоги позивача проводити оплату спожитої теплової енергії відповідач не реагує, заборгованість не погашає.
При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні.
Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року відповідача ОСОБА_1 було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та винести заочне рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак остання своїм правом не скористалася, відзиви до суду не надіслала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
14 грудня 2018 року згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2. У вказаному будинку на момент виникнення спірних правовідносин діяла система централізованого опалення, послуги з постачання яких надає ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» (а.с.6,7).
16.08.2007 відповідач звернулася до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від ЦО будинку, які були виготовлені 23.08.2007 (а.с.8,9).
Відповідач погодилася на видані їй технічні умови, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньо-будинкових мереж опалення (а.с.10).
26 березня 2013 року було складено акт обстеження місць загального користування житлового будинку по вул. Полтавська, 8 у м. Пирятині Полтавської області, за підписом інженера ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», яким встановлено яким встановлено технічну характеристику, довжину і діаметр розподільчих трубопроводів у підвалі будинку (а.с.15). Опалювальні прилади на сходових клітинах відсутні.
На підставі вказаного акту обстеження, 29 березня 2013 року виконано розрахунки кількості теплової енергії кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень МЗК (підвал) на опалення місць загального користування відносно квартири відповідача, згідно яких з березня 2013 року проводиться нарахування плати за опалення місць загального користування (а.с.16).
Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 ( далі Правила).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з пунктом 5 частини третьої 3 статті 20, пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов'язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.
Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики).
Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики.
З наведеного вбачається, що для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначається згідно пункту 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно пунктів 2.1.-2.2. Методики.
Встановлено, що у будинку, в якому знаходиться квартира відповідача на момент виникнення спірних правовідносин діяла система централізованого опалення (коли від централізованого теплопостачання відключилися не всі споживачі) при відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування. При цьому квартиру відповідача відключено від системи центрального опалення будинку та переведено на індивідуальне опалення. Таким чином, розрахунки, надані позивачем, проведені із застосуванням формули, передбаченої п. 2.1.4 Методики, відповідно до якого у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулою (2.3). Згальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою QМЗК = SQКМЗК + Qвтр., де SQКМЗК- кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал; Qвтр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.
Ця формула складається із двох частин. Отже, якщо послуги на опалення окремого приміщення місць загального користування не надаються, залишається друга частина формули - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. З урахуванням того, що у будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, відсутні прилади опалення місць загального користування, відповідач повинна сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, якими подається теплова енергія до всього будинку.
Таким чином, судом встановлено, що розрахунки, надані позивачем, проведені із застосуванням формули, передбаченої пунктом 3 Методики відносно квартири відповідача, з урахуванням тривалості опалювальних періодів та діючих тарифів на теплову енергію (а.с.17-22). З розрахунків убачається, що в результаті витрат теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами опалення, що припадають на квартиру відповідача, сума заборгованості нарахувань за послуги з опалення місць загального користування за період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року становить 1485,85 грн (а.с.30-31). При цьому належних та допустимих доказів на спростування вказаних розрахунків відповідачем не надано.
За змістом ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов'язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно із статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Отже, відповідно до розрахунків нарахування заборгованості, позов про стягнення з відповідача заборгованості за опалення місць загального користування підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності із ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 319, 322, 509, 526 ЦК України, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , суд
Позовні вимоги ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА ТЕПЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя - О.О.Сайко