Справа № 130/2563/18
Провадження № 22-ц/801/377/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуСправа № 130/2563/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: Держава Україна, в особі Державної казначейської служби,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: заступник начальника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепа Анатолій Андрійович, начальник СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюк Володимир Васильович,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: заступника начальника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: заступника начальника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича про відшкодування шкоди.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не містить: обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути; не вказано в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу; з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: заступника начальника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича про відшкодування шкоди повернуто позивачеві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2018 року скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2018 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 жовтня 2018 року заява ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишена без руху, з мотивів відсутності обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути; не вказано в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу; з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та встановлено строк на усунення недоліків протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу суду ОСОБА_3 отримав 05 листопада 2018 року (а.с. 5).

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_3 07 листопада 2018 року подав до суду позовну заяву в новій редакції, у якій на власний розсуд виклав обґрунтування та розрахунок моральної шкоди, окрім цього, заявив клопотання про витребування доказів, якими підтверджуються позовні вимоги(а.с. 6).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу разом з доданими до неї додатками.

Постановляючи ухвалу від 08 листопада 2018 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд визнав обставини такими, що дають підстави для повернення позовної заяви, а саме: відсутність обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути; не вказано в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди.

Такий висновок суду першої інстанції є передчасним з огляду на наступне.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд першої повертаючи позовну заву не врахував, що предметом спору у даній справі є стягнення моральної шкоди. В свою чергу Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, сторони мають можливість скористатися своїми процесуальними права з метою доведення обставин, на які вони посилаються.

В свою чергу розрахунок моральної шкоди є допоміжним елементом при вирішенні спору та не є беззаперечним доказом на підтвердження її розміру, а отже і не позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи та розмір шкоди за умови доведеності факту завдання такої шкоди.

Окрім цього, за змістом ст. 23 ЦК України визначення розміру моральної шкоди є виключним повноваженням суду.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_3 є передчасним, а тому ухвалу належить скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала про повернення заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 листопада 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук