Справа №487/695/18 05.09.2018
Провадження №22-ц/784/1418/18
Справа 487/695/18
Провадження 22ц-784/1418/18 Головуючий по 1 інстанції Гаврасієнко В.О.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2018р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий суддя - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Лептуга С.С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2018р.

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та пені,

встановила:

У лютому 2018р. ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_3 про стягнення 6695,14 грн. заборгованості по аліментам станом на 31 січня 2018р., які були стягнуті за судовим рішенням на користь двох малолітніх дітей та 2213,28 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 20 березня 2017р. по 01 вересня 2017р.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2018р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2213,37 грн. пені.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність рішення суду в частині задоволених позовних вимог, просила його скасувати і ухвалити нове про відмову в їх задоволенні.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За правилами ст.196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 перебувала у шлюбі зі ОСОБА_3 з 17 червня 2011р., який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2017р.

Від даного шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2017р. зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання їх двох синів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), починаючи з 20 березня 2017р.

29 серпня 2017р. постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області на підставі виконавчого листа, виданого 10 серпня 2017р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення зі ОСОБА_3 аліментів на утримання двох дітей, відкрито виконавче провадження.

За даними державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області за ОСОБА_3 існує заборгованість по аліментам станом на 31 січня 2018р. - 6695,14 грн., на 31 травня 2018р. - 6576,16 грн.

ОСОБА_3 працює з 06 березня 2017р. водієм в ТОВ «Миколаївський тепловозоремонтний завод» з окладом 3296 грн.

За таких обставин, а саме наявності заборгованості по аліментам, яка виникла з вини відповідача, суд у відповідності до ст.196 СК дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення пені.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність вини не можна визнати обґрунтованими, так як відповідно до ч.1 ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідач хоча й визнав позов при розгляді справи про стягнення аліментів, однак мав можливість до їх стягнення в судовому порядку з метою уникнення накопичення боргу сплачувати їх шляхом подання заяви за місцем роботи (ст.187 СК), або ж одразу погасити борг на початку примусового виконання судового рішення. Однак заборгованість по аліментах відповідач став частково (1769,66 грн.) погашати лише у вересні 2017р., хоча заробітну плату отримував своєчасно.

Також згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 серпня 2018р. по справі №489/5362/16-ц, необізнаність про наявність заборгованості зі сплати аліментів, як на підставу для відмови у позові про стягнення за пені за прострочення сплати аліментів є формальним і таким, що не відповідає правам та законним інтересам дитини. Обов'язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже боржник є обізнаним про свій обов'язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Крім того, при вирішенні спору про стягнення пені суд послався на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 01 липня (в тексті рішення помилково вказано «червня») 2015р. по справі №6-94цс15.

Однак судом не було враховано, що Верховний Суд в постанові від від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37 цс 18) відійшов від правової позиції щодо формули обрахування пені зазначивши, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Таким чином, у даному випадку можна вважати, що позивачем запропоновано застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.196 СК про зменшення пені з чим суд фактично й погодився.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Рішення суду в частині вимог про стягнення заборгованості по аліментам не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку (ч.1 ст.367 ЦПК).

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2018р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2018р.

Головуючий: Судді: