Ухвала

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 182/8375/14-ц

провадження № 61-46501ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, у якому просить стягнути з відповідачів солідарно на її користь вартість відновлювального ремонту на суму 24 844,94 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, а також судові витрати: вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 4 915,20 грн, сплачену комісію за перерахування оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи на рахунок Дніпропетровського НДІСЕ у сумі 34,41 грн, витрати за надсилання рекомендованого листа на адресу Дніпропетровського НДІСЕ у сумі 24,46 грн та судовий збір у розмірі 429,52 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 22 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 24 844,94 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4 915,20 грн, а всього 30 760,14 грн. Стягнуто з ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 429,52 грн. В іншому відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану залиттям її квартири, у розмірі 24 844,94 грн, в рахунок компенсації моральної шкоди 1 000,00 грн, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 4 845,50 грн, витрати зі сплати судового збору у сумі 248,45 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 643,50 грн.

03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення вказаного у ній недоліку щодо уточнення вимог до суду касаційної інстанції із зазначенням рішення суду апеляційної інстанції, яке ним оскаржується.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09 листопада 2018 року ОСОБА_1 надіслано уточнену касаційну скаргу разом з її копіями.

Крім того, до касаційної скарги додано клопотання, у якому ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови направлений йому 07 вересня 2018 року та отриманий ним 10 вересня 2018 року, на підтвердження чого надано поштовий конверт, у якому була надіслана кореспонденція з суду апеляційної інстанції.

Оскільки повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, відповідно до вимог частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Враховуючи викладене, пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, а також стягнення судових витрат.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн х 100 = 176 200,00 грн), а тому справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,однак такі є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Додані до скарги матеріали повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов