Провадження № 2-о/127/379/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Антонюка В.В.,

за участю секретаря - Гончарука І.О.,

представника заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи - Сторчак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи Виконавчого комітету Вінницької міської ради про встановлення факту належності свідоцтва про право на житло,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло. Заява мотивована тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно рішення №28, від 29.01.1993 року, заявнику, а також її матері - ОСОБА_4 та батькові - ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. Однак при заповненні даного свідоцтва співробітниками КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» виконкому Вінницької міської ради, було допущено помилку в прізвищі заявника, а саме: замість правильного запису «ОСОБА_3», «ОСОБА_3», зроблено невірний запис - «ОСОБА_3», «ОСОБА_3», що в свою чергу стає перешкодою для користування своїми правами. У зв'язку з вищевикладеним, заявник просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, видане 29.01.1993 року Виконавчим комітетом Вінницької міської Ради народних депутатів.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1, підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Сторчак Т.В., при прийнятті рішення поклалась на думку суду.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно рішення №28, від 29.01.1993 року, заявнику, а також її матері - ОСОБА_4 та батькові - ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 13.04.2006 року ОСОБА_3, її прізвище на українській мові зазначено як «ОСОБА_3», а на російській мові - «ОСОБА_3» ( а.с.4 -5).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.07.2011 року ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Як вбачається із копії заяви до Міськвиконкому від 29.09.1992 року, із даною заявою про продаж квартири в особисту власність зверталась особисто ОСОБА_4 та вказана заява була нею заповнена від руки. Прізвище заявника зазначено нею особисто - «ОСОБА_3» та «ОСОБА_3».

Як вбачається з викладеного, у Свідоцтві про право власності на житло від 29.01.1993 року невірно зазначено прізвище заявника, що перешкоджає їй реалізувати свої права щодо права власності. В позасудовому порядку встановити факт належності правоустановчого документу у заявника можливості не має.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

Стаття 430 ЦПК України передбачає право суду допустити негайне виконання рішень. Також дана норма містить перелік категорій справ в яких допускається негайне виконання рішення, серед даного переліку відсутні справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Разом з тим суд, здійснює правосуддя на засадах принципу верховенства права, який закріплений в усіх статтях Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», та передбачає, що при розгляді справи кожному забезпечується право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законодавством.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995року дає роз'яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту в порядку окремого провадження.

Встановлення вказаного факту необхідно для можливості реалізації права власності заявника на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що доводи заявника знайшли своє підтвердження і заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 293-294 ЦПК України, суд,

Суд приймає до уваги те, що згідно памятки пенсіонеру, заявник попереджена про необхідність подати документи до 01.05.2018 року, несвоєчасне подання документів призведе до порушення майнового права заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 206, 213, 259, 263-265, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи Виконавчого комітету Вінницької міської ради про встановлення факту належності свідоцтва про право на житло - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 свідоцтва про право на житло, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, видане 29 січня 1993 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителька АДРЕСА_1.

Заінтересована особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, адреса: м. Вінниця, вул. Соборна,59, .

Повний текст рішення виготовлено 03.09.2018 р.

Суддя: