ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 639/3362/14-ц

провадження № 22-ц/818/459/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 липня 2014 року (в складі судді Рубіжного С.О.),

установив:

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23382,92 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у сумі 243,60 грн.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 06.03.2014 року становить 23382,92 грн.

Представник позивача, Слободянюк О.І., яка діє на підставі довіреності від 06.05.2014 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 липня 2014 року позовну заяву ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23382,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 25 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що кінцевим терміном дії кредитної картки відповідача є 28.07.2009 рік, а позивач звернувся до суду з позовом 24.03.2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, який закінчився 28.07.2012 року.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2018 року визначено колегію судів: суддя-доповідач - Коваленко І.П., судді - Овсяннікова А.І., Сащенко І.С.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 06.03.2014 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 23382,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3000,00 гривень, заборгованість за відсотками - 11548,26 грн., заборгованість за комісіями - 7245,00 грн.; штраф - 1589,66 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.07.2008 року, відповідно до укладеного договору № б/н, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць (24,00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 7)

Укладення договору підтверджується заявою ОСОБА_1 та Умовами та правилами надання банківських послуг. (а.с. 7-11)

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав вчасно й повністю, відкривши відповідачу рахунок № НОМЕР_1, дата відкриття рахунку 28.07.2008 року.

Згідно з статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно статті 158, пункті 1 частини 1 статті 169 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, однак суд першої інстанції розглянув справу по суті.

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 29 квітня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 20 травня 2014 року на 15 год. 00 хв. року (а.с. 24).

Судові повістки про призначення справи до розгляду на 20 травня 2014 року, 05 червня 2014 року, 19 червня 2014 року, 04 липня 2014 року, 17 липня 2014 року не були вручені відповідачу та повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення йому судових повісток про призначення справи до розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, враховуючи той факт, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі відповідача, не повідомленого належним чином про розгляд справи, він не міг скористатись правом на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач був вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач міг заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки про стандартні умови кредитування А-Банку та орієнтовану сукупну вартість Cash - кредиту строк кредиту вказано 12 місяців (а.с. 8).

Відповідно до п. 3.1.4 Умов та правил надання Банківських послуг

термін дії картки миттєвого випуску продовженню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша стаття 261 ЦК України).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що той факт, що відповідач, не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у позові зі спливом позовної давності.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 липня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко