Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 520/13933/15-ц

провадження № 61-16630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом)- ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

третя особа - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 листопада 2016 року у складі судді Васильків О. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме будинок АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 та разом з ним мешкаючих осіб із вказаного будинку; зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, і спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 Посилаючись на те, що відповідач незаконно користується будинком АДРЕСА_1, власником якого вона є, просить позов задовольнити.

16 грудня 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів за розпискою спадкодавця ОСОБА_4 у розмірі 8 000 доларів США, що еквівалентно 200 000,00 грн; стягнення витрат на лікування спадкодавця ОСОБА_4 у розмірі 50 000,00 грн, витрат на поховання у розмірі 8 930,00 грн, витрат на юридичну допомогу у розмірі 2 000,00 грн та судових витрат.

Зустрічний позов мотивовано тим, що з 2003 року він проживав із покійним ОСОБА_4, за яким здійснював нагляд, допомагав у лікуванні та забезпечив поховання померлого.

Рішенням Київського районного суду міста Одеса від 09 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні, володінні, розпорядженні власністю - будинком АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за розпискою від 15 серпня 2008 року у розмірі 8 000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 204 480,00 грн, кошти на проведення поховання у розмірі 8 671,01 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 151,51 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося в апеляційному порядку в частині задоволення зустрічних позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 листопада 2016 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду справи № 1512/10324/2012, рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року виселено відповідача із будинку АДРЕСА_1, видано виконавчий лист про усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні, володінні, розпорядженні власністю.

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, і до неї переходить обов'язок повернути кошти за розпискою від 15 серпня 2008 року. Крім того, доведено розмір витрачених коштів на проведення поховання та на отримання правової допомоги.

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2017 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Суди неправильно застосували до правовідносин сторін норми статей 1281, 1282 ЦК України, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання вимог закону, які відповідачем ОСОБА_2 не дотримані. Надані розписки від імені спадкодавця ОСОБА_4 від 08 жовтня 2009 року та 15 серпня 2008 року, складені іншою особою, а не ОСОБА_4 В суді апеляційної інстанції заявлялось клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, однак в його задоволенні було відмовлено.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак повністю оскаржені судові рішення першої та другої інстанції в частині зустрічних позовних вимог про стягнення суми грошових коштів за розпискою та стягнення судового збору не відповідають зазначеним вимогам закону.

Судами встановлено, що відповідно до розписки, складеної 15 серпня 2008 року, ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США, які зобов'язався повернути на першу вимогу (а. с. 195).

Відповідно до розписки від 08 жовтня 2009 року, що складена ОСОБА_4, про отримання ним 15 серпня 2008 року від ОСОБА_2 коштів в розмірі 8 000 доларів США, зазначено, що в якості відступного він передає ОСОБА_2 свій будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 в порядку статті 1281 ЦК України, переходить обов'язок щодо повернення коштів за розпискою від 15 серпня 2008 року. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_2 не пропущено строку для пред'явлення вимог спадкоємцю ОСОБА_6, оскільки у провадженні Київського районного суду міста Одеси тривалий час перебувала цивільна справа № 1512/10324/2014 щодо спору між сторонами, рішення по якому прийнято лише 22 квітня 2015 року.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна, оскільки вони суперечать закону.

Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з частиною четвертою статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що ОСОБА_2 було достеменно відомо про смерть ОСОБА_4, відкриття спадщини після нього, наявність спадкоємця ОСОБА_1 та отримання останньою спадщини ще у 2011 році.

До суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів за розпискою спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_2 звернувся лише у грудні 2015 року.

ОСОБА_2 не надав суду доказів звернення до нотаріальної контори чи спадкоємця з вимогою повернення боргу протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини.

Суди попередніх інстанцій зробили безпідставний висновок про застосування положень статей 257, 259 ЦК України, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами статті 1281 ЦК України.

Одже, ОСОБА_2 пред'явив зустрічні вимоги до спадкоємця, що прийняла спадщину, поза межами строків, встановлених статею 1281 ЦК України в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, він позбавляється права вимоги.

Тому рішення в частині стягнення коштів за розпискою підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини зустрічних позовних вимог.

Рішення судів про стягнення 8 671,01 грн витрат на поховання та витрат на правову допомогу є законними і обґрунтованими.

Встановлено, що ОСОБА_2 поніс витрати на поховання ОСОБА_4 в сумі 8 671,01 грн на підставі 1232 ЦК України вказані витрати спадкоємець ОСОБА_1 має відшкодувати ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в наведеній частині.

Відповідно до статті 88 ЦПК України 2004 року стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи наведене, а також розмір задоволених позовних вимог, Верховний Суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за подачу зустрічного позову майнового характеру в розмірі 487,20 грн, а не 2 151,51 грн, як визначив суд першої інстанції.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів за розпискою та стягнення судового збору скасувати.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів за розпискою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 лютого 2016 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на поховання та витрат на правову допомогу залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун В. І. Крат
В. П. Курило