УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року Провадження №2/425/839/18
Справа №425/3580/18
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області у складі судді Романовського Є.О., перевіривши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
20.11.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.11.2018 року зазначена позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, оскільки не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не надано документи, які підтверджують, що вона є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; не надано акт про встановлення фактичного місця проживання осіб за адресою: Луганська область,
АДРЕСА_2, в якому зазначено з якого саме часу відповідач не мешкає за вказаною адресою.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві
Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_3 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.
Оскільки недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22.11.2018 року не усунені, позовну заяву, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, слід вважати неподаною та повернути позивачеві.
Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-261 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважати неподаною та повернути позивачеві.
Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.О. Романовський