Провадження № 22-ц/780/3537/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 23 30.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Фінагеєва В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В :

03 жовтня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 50 939,80 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_2, відповідно до умов договору про користування електроенергією №00417 від 22 серпня 2017 року, є споживачем послуг Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», яке постачає електроенергію за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2, як споживач, - повинна здійснювати оплату за спожиту електроенергію.

Згідно показників електролічильника №0045540 за особовим рахунком НОМЕР_1, станом на 07 серпня 2015 року, ОСОБА_2 було спожито електричну енергію у розмірі 7 244 кВт. год.

Заборгованість ОСОБА_2 за спожиту електроенергію у загальному розмірі становить 50 939,80 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» задоволено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що згідно вимог норм чинного законодавства відповідач ОСОБА_2 використовувала електричну енергію відповідно до умов договору про користування електричною енергією, однак не виконувала обов'язку, передбаченого ПКЕЕН та укладеного договору щодо користування електричною енергією та здійснення її оплати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 22 серпня 2007 року між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго», на даний час, та ОСОБА_2 був укладений договір №00417 про користування електричною енергією ( а.с. 9-11 ).

Згідно умов п. 1 правочину, енергопостачальник зобов'язалося надійно постачати споживачеві електроенергію за адресою: АДРЕСА_1, у необхідних йому обсягах, відповідно до граничної потужності 100 кВт., гарантованим рівнем надійності, а споживач ОСОБА_2 - оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами ( цінами ) у терміни, передбачені цим договором.

При цьому, ОСОБА_2 за умовами п. 11 цього договору взяла на себе коло зобов'язань, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них та ввідних вимикачах у разі розміщення приладу обліку у квартирі або на іншому об'єкті споживача, невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку чи порушення його пломбування, в тому числі пломбіровочних ниток, оплачувати електричну енергію відповідно до умов п. 16 цього договору ( там же ).

Відповідно до особової картки споживача по особовому рахунку НОМЕР_1, станом на 31 серпня 2017 року ОСОБА_2 нараховано заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 50 939,80 грн. ( а.с. 12-13 ).

Згідно акту від 03 серпня 2015 року, складеного представниками Бородянського районного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» було встановлено, що споживачем ОСОБА_2 порушено умови договору про постачання електроенергії.

Для виконання службового завдання щодо зняття показників електролічильника не було надано доступу до електроустановок споживача.

Вказаний акт був складений в присутності охоронця, який від підпису в ньому відмовився ( а.с. 15 ).

Згідно акту №026127 контрольного огляду засобів обліку електричної енергії від 07 серпня 2015 року було встановлено, що представником Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» ( посвідчення НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 було проведено огляд лічильника за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено, що споживачем спожито 7 244 кВт. год., огляд виконано з відстані 2 м. за територією споживача в присутності охоронця, у зв'язку з недопуском на територію.

Фото приладу обліку виконано охоронцем. Від підпису акту охоронець відмовився, з показами погодився, про що міститься відмітка у вказаному акті від 07 серпня 2015 року ( а.с. 16, 17 ).

Згідно акту №308500 від 21 жовтня 2015 року про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб, встановлених на ньому, зазначено, що було проведено заміну лічильника у споживача ОСОБА_2 ( а.с. 18 ).

21 жовтня 2015 року працівниками Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» було складено акт про порушення №К030732, в якому було зафіксовано порушення п. 48 ПКЕЕН, а саме підозра на втручання в рахунковий механізм лічильника.

У вказаному акті відзначено, що споживач не надав паспортів електрообладнання, не надав змоги зробити заміри ( а.с. 90-92 ).

За результатами проведеного засідання комісії від 12 липня 2016 року по розгляду акта №К030732 було встановлено вину споживача ОСОБА_2 та розраховано величину розрахункового добового споживання електроенергії за період з 07 серпня по 21 жовтня 2015 року, а рішенням комісії по нарахуванню збитків від 15 липня 2016 року визначено розмір заподіяних електропостачальнику збитків у розмірі 36 132,43 грн. ( а.с. 91, 93 ).

Рішення зазначених комісій, на переконання апеляційного суду, в розумінні ст. 204 ЦК України є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними.

Згідно висновку експертного дослідження Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №47-П від 22 лютого 2016 року проведено дослідження лічильника електричної енергії типу «НІК2301АК1» зав. №0045540, за результатами якого встановлено, що відбиток повірочного тавра на контактній поверхні пломби, якою було опломбовано лічильник електричної енергії типу «НІК2301АК1» зав. №0045540 в середній частині праворуч, не співпадає зі зразком відбитку повірочного тавра наданого ДП «Укрметртестстандарт».

Пломби роторного типу «Люмисил» № 5013444, 4867815 не перепломбовувались, їх цілісність не порушувалась. На контактних поверхнях округлої пломби, якою опломбовано лічильник в середній частині праворуч, є сліди впливу стороннього предмету ( а.с. 101-112 ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 714 ЦК України, ст.ст. 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», ст.ст. 12, 13, 76-80, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обгрунтоване рішення.

Разом з тим, ним дана належна оцінка доказів по справі, зокрема і поясненням свідка - ОСОБА_3, у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1-3, 76, 78, 79, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, ст.ст. 55, 64 Конституції України, п.п. 2, 11 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що акт від 03 серпня 2015 року був складений у присутності охоронця відповідача, підписи в зазначеному акті дуже схожі, майже ідентичні між собою, він складений одноособово, акту також не надана правова оцінка, при складанні акту контрольного огляду засобів обліку електричної енергії №026127 не було виявлено ніяких порушень щодо втручання в рахунковий механізм лічильника, судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано висновок експертного дослідження, пошкодження пломб на електролічильнику типу «НІК2301АК1» зав. №0045540 сталося внаслідок його заміни, у мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції та вони не спростовують висновок суду першої інстанції про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Окрім іншого, твердження апелянта про те, що акт складений одноособово, пошкодження пломб на електролічильнику типу «НІК2301АК1» зав. №0045540 сталося внаслідок його заміни, на переконання суду другої інстанції, спростовуються самим документом та висновком експерта, які є належними, допустимими та достовірними доказами по справі згідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Апеляційний суд, окрім цього, вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

При цьому, доводи відзиву Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на апеляційну скаргу ( а.с. 159-162 ), зокрема, про те, що відповідачу, як споживачу, була поставлена електрична енергія в розмірі 7 244 кВт.год., рішення комісії №0056 щодо розрахунку суми до сплати за недораховану електричну енергію не оскаржувалося, апелянтом не вказано жодної обставини, яка б спростовувала викладені в рішенні суду докази, на підставі яких позов було задоволено, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, є обґрунтованими, спростовують зазначені апелянтами доводи з цього приводу та свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

В.О. Фінагеєв