Номер провадження: 22-ц/785/4662/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєва Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя задоволено та позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя - задоволено. Розділене домоволодіння та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1, що було набуте за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192,6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м, гаража літ. «М», та виділити в натурі:- у підвалі: 3-2 коридор пл. 7,8 кв.м. вартістю 61 703 грн.; 3-3 підсобне пл. 24,0 кв.м. вартістю 189 857 грн.; 3-6 сходи пл. 4,8 кв.м. вартістю 37 971 грн., загальною площею у підвалі: 36,6 кв.м.; - на 1 поверсі: 3-7 коридор пл. 10,0 кв.м. вартістю 109 530 грн.; 3-8 житлове пл. 24,1 кв.м. вартістю 263 968 грн.; 3-9 санвузол пл. 5,5 кв.м. вартістю 60 242 грн.; 3-10 кухня пл. 14,0 кв.м. вартістю 153 342 грн.; 3-11 комора пл. 2,6 кв.м. вартістю 28 478 грн.; 3-12 тамбур пл . 2,8 кв.м. вартістю 30 668 грн.; 3-13 сходи пл. 4,8 кв.м. вартістю 52 575грн. Загальною площею 1 поверху: 63,8 кв.м., загальною вартістю: 988 334 грн. Вхід в виділену частину будинку збережено існуючий з боку двору на 1-й поверх, що має сполучення з підвальними приміщеннями по внутрішніх сходах, а також виселено ОСОБА_3, в 1/2 частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192,6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м, гаража літ. «М». Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3, в користуванні 1/2 часткою домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192,6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м, гаража літ. «М». Визнано за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частку домоволодіння та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку загальною площею 192,6 кв.м, житловою площею 69,0 кв.м, гаража літ. «М», та виділити в натурі:

- у підвалі: 3-1 комора пл. 5,7 кв.м. вартістю 45 091 грн.; 3-4 гараж пл. 20,6 кв.м. вартістю 162 961грн.; 3-5 комора пл. 4,5 кв.м. вартістю 35 598 грн. Загальною площею у підвалі: 30,8 кв.м.;- на 2 поверсі: 3-14 коридор пл. 6,1 кв.м. вартістю 66 814 грн.; 3-15 житлове пл. 11,0 кв.м. вартістю 120 483 грн.; 3-16 житлове пл. 12,7 кв.м. вартістю 139 103 грн.; 3-17 ванна пл. 5,6 кв.м. вартістю 61 337 грн.; 3-18 житлове пл. 21,2 кв.м. вартістю 232 204 грн.; 3-19 сходи пл. 4,8 кв.м., вартістю 52 575 грн. Загальною площею 2 поверху: 61,4 кв.м., загальною вартістю 916 166 грн. Вхід в виділену частину будинку збережено існуючий з боку двору в підвал і організувати на другий поверх за допомогою влаштування зовнішніх сходів і дверного отвору на внутрішні сходи (а.с.190-193).

04 квітня 2018 року ОСОБА_2 через суд першої інстанції звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду від 05 березня 2018 року та просила скасувати вказане рішення, яким розділити домоволодіння та надвірні споруди по вказаній позовній заяві. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою різницю у вартості поділеного майна у розмірі 72 168 грн. на користь ОСОБА_3 та не призначено передбачену законом відповідну компенсацію відповідачу, а також не врахував витрати відповідача по організації влаштування зовнішніх сходів і дверного отвору на внутрішні сходи, а також витрати на отримання дозвільних документів на реконструкцію. Водночас, при поділі майна суд не взяв до уваги всі обставини справи, а саме: наявність у відповідача на утриманні дитини віком до 2,5 року. Крім цього, судом першої інстанції не встановлено джерело набуття майна та особистого внеску кожного з подружжя (а.с. 194-198).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до суду не надавались.

В судовому засіданні представник позивача та позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечували, представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з'явились, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач являється інвалідом першої групи, динаміку захворювання, обмежений в русі та користується допоміжними заходами пересування, що суттєво ускладнює (робить неможливим) користування другим поверхом спірного домоволодіння. Разом з тим суд критично оцінив доводи представника відповідача в частині виділення їй приміщення першого поверху, у зв'язку із перебуванням в останньої на вихованні неповнолітньої особи, у зв'язку з недоведеності вказаних обставин, відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження народження дитини, даних про статеву належність дитини, її прізвища, ім'я, по-батькові, віку, та доведеності факту проживання дитини у спірному домоволодінні.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 31 липня 1992 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5). Шлюб між сторонам було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2015 року, що сторонами в процесі розгляду справи не заперечувалось.

Під час перебування в шлюбі, 17 березня 2005 року, сторони придбали домоволодіння та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2, видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03 жовтня 2000 року № 506 та розпоряджень Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 15 грудня 2004 року № 1599/01-04 (а.с. 111). ОСОБА_3 є інвалідом І групи, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с. 6).

В процесі розгляду справи судом першої інстанції ухвалою від 21 березня 2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 133-134), за результатами якої експертом було складено висновок № 2071 від 23.11.2017 року. Відповідно до цього висновку з урахуванням технічних норм, виходячи з існуючого планування будинку на розгляд суду пропонується наступний (один) найбільш доцільний варіант розділу домоволодіння в наближенні до ідеальних часток співвласників (по 1/2 кожному): І співвласнику з часткою 1/2 пропонується виділити наступні приміщення: у підвалі: 3-1 комора пл. 5,7 кв.м.- 45091 грн.;3-4 гараж пл. 20,6 кв.м.- 162961грн.;3-5 комора пл. 4,5 кв.м.- 35598 грн. Загальною площею у підвалі: 30,8 кв.м.;2 поверх: 3-14 коридор пл. 6,1 кв.м.- 66814грн.;3-15 житлове пл. 11,0 кв.м.- 120483грн.;3-16 житлове пл. 12,7 кв.м.- 139 103грн.;3-17 ванна пл. 5,6 кв.м.-61337грн.;3-18 житлове пл. 21,2 кв.м.- 232204грн.;3-19 сходи пл. 4,8 кв.м.-52 575 грн. Загальною площею 2 поверху: 61,4 кв.м. Загальною вартістю:- 916166 грн. Реальна частка співвласника І становить: 48/100 (916166 : 1904 500), що на 2/100 менше ідеально належної частки. Вхід в виділену частину будинку пропонується зберегти існуючий з боку двору в підвал і організувати на другий поверх за допомогою влаштування зовнішніх сходів і дверного отвору на внутрішні сходи (дивись нижче перелік робіт по переобладнанню житлового будинку). ІІ співвласнику з часткою 1/2 пропонується виділити наступні приміщення: у підвалі:3-2 коридор пл. 7,8 кв.м.- 61703 грн.;3-3 підсобне пл. 24,0 кв.м.- 189857 грн.;3-6 сходи пл. 4,8 кв.м.- 37971 грн. Загальною площею у підвалі: 36,6 кв.м.1 поверх: 3-7 коридор пл. 10,0 кв.м.- 109530 грн.;3-8 житлове пл. 24,1 кв.м.- 263968 грн.;3-9 санвузол пл. 5,5 кв.м.- 60242 грн.;3-10 кухня пл. 14,0 кв.м.- 153342 грн.;3-11 комора пл.2,6 кв.м.- 28478 грн.;3-12 тамбур пл. 2,8 кв.м.- 30668 грн.;3-13 сходи пл. 4,8 кв.м.- 52575грн.Загальною площею 1поверху: 63,8 кв.м. Загальною вартістю: 988 334 грн. Реальна частка співвласника ІІ становить: 52/100 (988 334 / 1904 500), що на 2/100 більше ідеально належної частки. Вхід в виділену частину будинку пропонується зберегти існуючий з боку двору на1-й поверх, що має сполучення з підвальними приміщеннями по внутрішніх сходах (а.с. 162-174).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 2 ст. 272 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. А згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, оскільки договору про розподіл спільного сумісного майна, зокрема житлового будинку, між сторонами укладено не було, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. В процесі розгляду справи між сторонами не була досягнута згода щодо визначення порядку користування/розподілу спільного сумісного майна. В зв'язку з цим позивачем було заявлено клопотання про призначення експертизи в справі, за висновком якої суду був запропонований варіант розподілу спірного будинку. Сторона відповідача вказаний висновок в судовому засіданні визнала. Отже апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що після повернення матеріалів справи разом з висновком експерта ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відновлено провадження в справі, розгляд справи призначено на 14.02.2017 року (а.с. 180). Разом з тим розгляд справи було відкладено на 05.03.2018 року в зв'язку з ознайомленням з матеріалами справи (а.с. 182). 05.03.2018 року позивач подав заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, якою просив розподілити між сторонами домоволодіння та надвірні споруди по АДРЕСА_1 (а.с. 186).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи по суті розпочався та відбувся 05.03.2018 року, про що також свідчить протокол судового засідання, відповідно до якого клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду було подано представником позивача перед початком засідання. Отже до початку розгляду справи по суті. А тому, оскільки судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, в даній частині доводи апеляційної скарги відхиляються.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Апелянт, серед іншого, зазначає, що судом не було призначено відповідну компенсацію відповідачу в якості відшкодування різниці у вартості поділеного майна в сумі 72 168 грн. Крім того, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не призначив передбачену законом відповідну компенсацію відповідачу та не врахував витрати відповідача по організації влаштування зовнішніх сходів і дверного отвору на внутрішні сходи, та витрати на отримання дозвільних документів на реконструкцію, не вивчав питання джерел набуття майна та особистого внеску кожного з подружжя, а також не врахував наявність на утриманні у відповідача дитини віком 2,5 років, при цьому не виявляючи сумніву в твердженнях представника позивача щодо пересування останнього на інвалідному візку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 43 ЦПК України встановлює перелік прав та обов'язків учасників справи, серед яких, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Однак представник відповідача в судовому засіданні 05.03.2018 року поділ спірного будинку визнав, сторона відповідача висновок судового експерта щодо поділу спірного домоволодіння з надвірними спорудами не оскаржувала, власне, вимог щодо відшкодування компенсації різниці у вартості поділеного майна в суді першої інстанції не заявляла, та доказів подання суду першої інстанції альтернативного варіанту поділу спірного домоволодіння апеляційному суду не надавала.

Одночасно з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що статтею 2 ЦПК України визначені основні засади (принципи) цивільного судочинства, серед яких змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом, розумність строків розгляду справи судом. Стаття 11 ЦПК встановлює, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З вище наведеного вбачається, що діючим цивільним процесуальним законодавством чітко встановлене коло повноважень, прав та обов'язків кожного учасника процесу, які повинні добросовісно дотримуватися таких положень та усвідомлювати відповідні ризики та наслідки вчинення/невчинення відповідної процесуальної дії. Представник позивача наполягав на розгляді справи в межах заявлених позовних вимог, що з врахуванням вищевикладеного є правом сторони.

Таким чином, враховуючи вище зазначене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті спору висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

30.08.2018 року м. Одеса