№ 637/1261/18
№ 2/637/403/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2018 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

позивач: представник за довіреністю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_1, звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області.

Як підставу позову зазначено, що ОСОБА_2 є власником квартири № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області. У квартирі зареєстрована ОСОБА_3, яка з 2014 року в ній не проживає, допомоги щодо утримання житла не надає, поточні ремонти не проводить, комунальні платежі не сплачує, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особисті речі в квартирі відсутні згідно акту депутата Шевченківської селищної ради від 05.10.2018 року № 43. На даний час ОСОБА_2 не може отримати субсидію на комунальні послуги в звязку з реєстрацією в квартирі ОСОБА_3, оскільки не може надати довідку про її доходи та підтвердити факт її проживання. Жодних стосунків сторони не підтримують, не спілкуються. Позивач не чинив перешкод відповідачу у користуванні квартирою. Відповідач добровільно визначила собі інше місце проживання і житловим приміщенням за місцем реєстрації не користується близько чотирьох років без поважних причин. Факт реєстрації відповідача в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, порушує його право на користування та розпорядження майном, як власника. Представник позивача просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, позов визнає в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення.

У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, зясувавши позицію відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи не безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до вимог ст.ст. 316, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником квартири № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 04.06.2018 року (а.с. 8-10).

Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.07.2018 року за № 27029241 (а.с. 11, 12).

В технічному паспорті № 10/921 від 04.12.2017 року власником квартири № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області зазначено ОСОБА_2 (а.с. 12, 13).

За інформацією виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області від 22.10.2018 року у квартирі № 11 житлового будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Згідно акту комісії у складі депутата Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області та сусідів за № 43 від 05.10.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в квартирі № 11 житлового будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, однак з 01.09.2014 року у вищезазначеній квартирі не проживає (а.с. 14).

Отже, відповідач з 01.09.2014 року в квартирі № 11 житлового будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області не проживає, допомоги щодо утримання житла не надає, поточні ремонти не проводить, комунальні платежі не сплачує, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особисті речі в квартирі відсутні.

На даний час ОСОБА_2 не може в повному обсязі реалізовувати своє право як власник.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що ОСОБА_2 є власником квартири № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, яку оформив на підставі судового рішення у 2018 році, після смерті матері ОСОБА_6, яка померла у 2014 році, підтвердили, що в квартирі зареєстрована ОСОБА_3, проте з вересня 2014 року в ній не проживає, оскільки змінила місце мешкання на інше.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною другою ст. 64 ЖК Української РСР передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на викладене, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не проживає за адресою квартири більше одного року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 200, 206, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 316, 328, 391 Цивільного кодексу України, ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 11 в житловому будинку № 25 по вул. Мічуріна в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області.

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

ОСОБА_7