АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 620/196/18 Головуючий суддя І інстанції Бойко Г. В.
Провадження № 22-ц/790/4178/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 травня 2018 року (головуючий по І-ій інстанції ОСОБА_4) по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав, що згідно рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просив зменшити розмір стягнення до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішення сили до повноліття дитини, оскільки змінився його сімейний та матеріальний стан, наявність інших осіб які є на його утриманні. Зазначив, що на час подачі позову до суду його родина складається з трьох осіб. Дружина та дитина від другого шлюбу знаходяться на його утриманні, тому з урахуванням матеріального стану ОСОБА_3 просив змінити визначений рішенням суду розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 травня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3

Змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5, 16.10.1989, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25.11.2014 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5, 16.10.1989, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25.11.2014 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15 березня 2018 року до досягнення сином повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане рішення змінити, виключивши з резолютивної частини посилання на зміну способу стягнення аліментів та на стягнення аліментів, а в частині визначення розміру аліментів рішення суду змінити з 1/4 частин усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частин усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення є необґрунтованим у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Вказано, що позивачем до суду першої інстанції не було заявлено вимоги про зміну способу стягнення аліментів, що був визначений у частині від усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_3, а тому має бути виключено з резолютивної частини рішення посилання на зміну такого способу та стягнення аліментів. Зазначено, що суд безпідставно дійшов висновку, що позивачем не було надано доказів зміни сімейного та матеріального стану позивача.

Правом на надання письмового відзиву відповідач не скористалася.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Положенням п. 8 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, у даному випадку Апеляційний суд Харківської області.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.06.2012, який було розірвано за рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року.

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з відповідачем.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківсьої області від 25 листопада 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частин від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.10.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 17.09.2016 уклав шлюб з ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії І-ВЛ №294720.

Позивач та ОСОБА_7 мають малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6.

На час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 працює водієм-експедитором у ТОВ «Катеринославхліб» з 14.03.2018.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання сина до розміру 1/6 частини від усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішення сили до повноліття дитини.

При цьому суд взяв до уваги, що згідно із положенням п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України про те, що на одну дитину стягується аліменти за підставі судового наказу, тобто у безспірному порядку, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, тому вважав за можливим знизити розмір стягнення аліментів саме до 1/4.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які є законними і обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із засобів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності.

У ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, визначено, що держави учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідній їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по Закону і з цією метою приймають всі відповідна законодавчі та адміністративні заходи.

Згідно ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог даного припису ОСОБА_3 ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не було надано доказів, що зміна його сімейного стану потягла за собою таку зміну у його матеріальному стані, що потребує зменшення розміру стягнення до 1/6 та унеможливлює сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частин від усіх видів його доходів, як правильно вирішив суд першої інстанції.

Посилання позивача на необхідність зменшення розміру стягнення до 1/6 частин усіх видів доходів у звязку із народженням у позивача дитини у другому шлюбі є безпідставним, оскільки ним не доведено, що він не спроможний сплачувати аліменти на першу дитину у визначеному судом розмірі 1/4 частин його доходу та утримувати другу свою малолітню дитину.

Суд апеляційної інстанції не приймає у якості доказу Довідку про доходи ОСОБА_3 від 18.06.2018, видану ТОВ «Катеринославхліб», оскільки позивачем не було належним чином доведено суду неможливість подання такого роду доказу вчасно під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів обставин покладається на кожну зі сторін, яка на них посилається, крім випадків, встановлених цим Кодексом, які у даному випадку відсутні.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України щодо вимог допустимості доказів: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У статті 83 ЦПК України визначені наступні правила для подання доказів:

1. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

2. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

3. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

4. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

5. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

6. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

7. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

8. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

9. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

10. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

11. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Оскільки позивач не довів, що надана до апеляційного суду довідка про доходи не була подана до суду першої інстанції внаслідок неможливості її отримання раніше, під час розгляду справи судом першої інстанції, з причин, що обєктивно не залежали від нього, то відповідно до наведеної норми ч. 3 ст. 367 ЦПК України цей доказ судом апеляційної інстанції не враховується (а.с. 57). Така процесуальна поведінка позивача свідчить про зловживання процесуальними правами, що відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, суд першої інстанції вийшов поза межі заявленого позову і всупереч вказаної норми цивільного процесуального права вказав про зміну способу стягнення аліментів, про що не було зазначено у позові, що вимагає виключення з резолютивної частини вказівки про зміну способу стягнення аліментів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням ОСОБА_3 про помилковість зазначення у рішенні про стягнення з нього аліментів, оскільки аліменти вже були стягнуті на підставі рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року в іншому розмірі, який натомість у даному випадку лише змінюється.

Отже, в резолютивній частині підлягає зазначенню лише про зміну розміру вже стягнутих аліментів на підставі зазначеного рішення суду першої інстанції від 25 листопада 2014 року.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює рішення шляхом виключення з резолютивної частини посилання на зміну способу стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 травня 2018 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення вказівку про зміну способу стягнення аліментів.

Абзац третій рішення викласти у наступній редакції.

Змінити розмір аліментів, що на підставі рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року підлягають стягненню з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5, 16.10.1989, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, - до 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року і до досягнення сином повноліття.

В іншій частині рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 06.09.2018.

Головуючий

ОСОБА_9

Судді -

ОСОБА_1.

ОСОБА_2.