Справа № 474/80/18
Провадження № 2/474/79/18
УХВАЛА

про відвід судді

28.08.18 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суд Миколаївської області ОСОБА_1 розглянув заяву представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

29.01.2018р. ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 (далі - відповідач) відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28.08.2018р. від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про відвід головуючого судді Сокола Ф.Г., в якій посилаючись на приписи ст.ст. 6, 19, 124, 126, 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 40 ЦПК України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, представник позивача вказує, що після проведення судового засідання, яке мало місце 25.06.2017р., виникли сумніви в об'єктивності на неупередженості судді.

Так, представник позивача зазначає, що під час останнього судового засідання суддею було порушено наступні моменти:

- відмовлено в задоволенні клопотання щодо виклику в судове засідання в якості свідка ОСОБА_6, за мотивами того, що зазначена особа нібито мала бути заявлена до початку розгляду справи по суті. При цьому головуючий проігнорував, які саме відомості зазначений свідок мав бажання повідомити для суду та як вони могли вплинути на прийняття рішення по справі;

- під час допиту свідків відносився до осіб принизливо, говорив дуже швидко, нерозбірливо, незрозуміло, чим ввів в оману та безпорадний стан;

- під час судового засідання неодноразово знімав запитання сторони позивача, що стосувалися предмету розгляду справи;

- зневажливо ставився до особи позивачки в судовому засіданні;

- крім того під час огляду матеріалів справи надавав оцінку доказам та принизливо поставився до інших учасників судового процесу;

- мали місце інші порушення прав сторони позивача, що ставить під сумнів неупередженість та об'єктивність судді.

Частинами 1-5, 7, 8 ст. 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Оскільки у Врадіївському районному судді Миколаївської області на час подання заяви представником позивача ОСОБА_2 про відвід судді Сокола Ф.Г. здійснює правосуддя тільки двоє суддів, а тому, з огляду на приписи ч. 5 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу, без застосування приписів ч.ч. 3 та 4 ст. 40 ЦПК України.

Розглянув заяву про відвід судді вважаю встановленим наступне.

У відповідності до ч.ч. 3 та 4 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

При цьому слід зазначити, що приписи ст. 39 ЦПК України кореспондуються з приписами ч.ч. 3 та 4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Так, згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З комплексного аналізу ЦПК України слідує, що законодавцем чітко визначено підстави та порядок заявлення відводу судді та вимоги до такого відводу, в тому числі щодо його вмотивованості та доведеності.

Однак, як вбачається із заяви про відвід судді та матеріалів цивільної справи, представником позивача ОСОБА_2 вимоги ЦПК України невраховані та недотримані.

Як вбачається з матеріалів справи 27.03.2018р. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до підготовчого судового засідання, а 07.05.2018р. винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 30.05.2018р.

Останнє судове засідання, яке проводилося за участю учасників судового розгляду, під час якого досліджувалися матеріали справи та допитувалися свідки відбувалося 20.06.2018р., а не 25.06.2017р., як про це вказує представник позивача, однак заява про відвід судді датована 20.08.2018р. та надійшла до суду 28.08.2018р., тобто зі спливом двох місяців після судового засідання коли, як стверджує представник позивача, йому стало відомо про підставу відводу.

Таким чином, представником позивача ОСОБА_2 не дотримано дводенного строку, визначеного ч. 3 ст. 39 ЦПК України, для звернення із заявою про відвід, при чому вказана заява про відвід не містить жодної мотивації чи обґрунтування поважності причин пропуску строку, чи що про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, що в свою чергу, свідчить про наявність безумовних та законних підстав для відмови в задоволенні заяви про відвід судді.

Водночас, враховуючи принципи цивільного судочинства щодо всебічності, повноти та об'єктивності, слід також зазначити наступне.

Заява про відвід судді подана з підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, який визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Так, зокрема представник позивача вказує, що суддею відмовлено в задоволенні клопотання щодо виклику в судове засідання свідка ОСОБА_6, за мотивами того, що зазначена особа нібито мала бути заявлена до початку розгляду справи по суті, при цьому головуючий проігнорував, які саме відомості зазначений свідок мав бажання повідомити для суду та як вони могли вплинути на прийняття рішення по справі.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 198 ЦПК України визначено, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про виклик у судове засідання свідків.

Згідно ч. 3 ст. 91 ЦПК України, заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що заява про виклик свідка зі сторони позивача була заявлена в судовому засідання під час розгляду справи по суті, при чому на запитання головуючого зі сторони позивача надано пояснення, що про вказаного свідка та обставини які вона може повідомити позивачу було відомо під час проведення підготовчого судового засідання, а тому в даному випадку суддя діяв у відповідності до приписів чинного цивільного процесуального законодавства.

Однією із підстав заявлення відводу також зазначено, що суддя знімав запитання сторони позивача, що стосувались предмету розгляду справи.

Частиною 10 ст. 230 ЦПК України передбачено право головуючого знімати питання, поставленні свідку, якщо вони за змістом не стосуються предмета розгляду, однак заявляючи про порушення головуючим вказаних приписів ЦПК України, представник позивача жодним чином необумовлює в чому була суть вказаних питань, та яким чином вони стосувалися предмету розгляду.

Щодо інших підстав заявленого відводу слід зазначити, що останні описані загальними фразами та не містять жодної конкретики, в заяві не вказано яким чином виражалося зневажливе ставлення до особи позивачки, принизливе ставлення до інших учасників судового процесу, в тому числі свідків та ведення останніх в оману та безпорадний стан, в чому виражалася незрозумілість та нерозбірливість вимови головуючого, в чому полягала оцінка суддею доказів, яке свідчить по порушення останнім приписів Глави 5 ЦПК України Докази і доказування, які інші порушення прав сторони позивача було допущено суддею під час проведення судового засідання.

Частиною 4 ст. 39 ЦПК України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу, при чому згідно приписів ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути мотивований.

Однак, відвід заявлений представником позивача ОСОБА_2 без належної мотивації, в основу якого покладено лише загальні фрази та інтерпретація представником позивача приписів чинного законодавства, при чому до заяви про відвід, в порушення приписів ч. 4 ст. 39 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження підстав для відводу, а тому заява є безпідставною та необґрунтованою.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного вбачається невідповідність заяви про відвід судді вимогам ЦПК України, її безпідставність та необґрунтованість, а відтак в задоволенні останньої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сокола Федора Григорійовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол

ф