Справа № 175/1956/18
Провадження № 2/175/631/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Новік Л.М.,

при секретарі Лукієнко В.Г.

розглянувши у позовному провадженні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Підгородненської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Підгородненської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 жовтня 2014 року помер його батько - ОСОБА_2. Нещодавно серед речей батька позивач віднайшов заповіт, складений 11 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №515. Згідно цього заповіту ОСОБА_2 заповідав позивачу житловий будинок з відповідними надвірними прибудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Коротка, буд. 21, разом з земельною ділянкою на якій розташований вищезазначений будинок. З заповітом позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу, який посвідчив вище вказаний заповіт, з питання прийняття спадщини, де в усній формі нотаріус пояснив, що у зв'язку з пропуском шестимісячного строку заява про прийняття спадщини не може бути прийнята, а з метою визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порадив звернутись до суду. Позивач вказав, що пропустив строк на прийняття спадщини, через те, що ні на момент складання заповіту, ні на момент смерті заповідача не було відомо про існування вказаного заповіту, він є юридично необізнаним щодо строків прийняття спадщини, після смерті батька в нього був важкий моральний та духовний стан.

У судове засідання сторони не зявилися. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позивача до початку судового засідання надав суду заяву згідно якої просив розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача надав заяву, згідно якої просив цивільну справу слухати за відсутності представника Підгородненської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 жовтня 2014 року помер батько позивача - ОСОБА_2, про що 10 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серія І-КИ №583515.

За життя заповідач 11 липня 2012 року склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №515, згідно якого заповідав позивачу житловий будинок з відповідними надвірними прибудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Коротка, буд. 21, разом з земельною ділянкою на якій розташований вищезазначений будинок.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач звернувшись до нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу отримав усну відмову у прийнятті спадщини, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви, однак доказів про відмову у вчиненні нотаріальних дій суду позивачем надано не було. На запит суду від 01 червня 2018 року про надання копії спадкової справи відносно ОСОБА_2, завідувач Дніпропетровського районного нотаріального округу здійснивши перевірку згідно алфавітних книг обліку спадкових справ та книг обліку і реєстрації спадкових справ за період 2014 року повідомив про відсутність спадкової справи заповідача.

Відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з Висновками Верховного Суду України від 01 березня 2013 року, викладеними у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач вказав, що пропустив строк на прийняття спадщини, через те, що ні на момент складання заповіту, ні на момент смерті заповідача не було відомо про існування вказаного заповіту, він є юридично необізнаним щодо строків прийняття спадщини, після смерті батька в нього був важкий моральний та духовний стан.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» зазначає, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, належних, достатніх та безспірних доказів поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій для прийняття спадщини чи інших обставин, які перешкоджали звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивач не надав, що є його процесуальним обов'язком відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, а сама по собі юридична необізнаність позивача щодо строку прийняття спадщини без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, а тому, суд не знаходить законних підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1268 -1272 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 142, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Підгородненської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік