Справа №461/2202/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар судового засідання Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (79000, м.Львів, вул.Сніжна 4/8) до ОСОБА_2 (79000, м.Львів, вул.Сніжна 4/8; 79068, м.Львів, вул.П.Тичини, 12/42) за участю третіх осіб ОСОБА_3 (79000, м.Львів, вул.Сніжна 4/8), Галицької адміністрації Львівської міської ради (79005, м.Львів, вул.Ф.Ліста, 1) про визнання частково недійсним та часткове скасування наказу; визнання частково недійсним та часткове скасування свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ГРА ЛМР, в якому просить визнати частково недійсним з дати видання та частково скасувати Наказ органу приватизації ЛМР №2016 Ж-Г від 14.09.2009 року в частині передачі ? частини квартири №8 за адресою: м.Львів, вулиця Сніжна, будинок №4 ОСОБА_2 та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.09.2009 року, в частині передачі ? вищезгаданої квартири ОСОБА_2 в спільну сумісну власність. В обґрунтування позову покликається на те, що 14.09.2009 року позивачу та членам її сімї було видано квартиру, в яку вони вселились та зареєструвались. Вважає, що, оскільки, відповідач на час приватизації квартири та після її приватизації не проживав, не бере участі в утриманні даної квартири та не підтримує належний житловий стан, то приватизація квартири №8 за адресою: м.Львів, вул.Сніжна, буд.№4 проведена з порушенням права на приватизацію житла, відтак вважає розпорядження про приватизацію такого житла та свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно є частково не дійсними, чим грубо порушено її права.

Представники відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказують, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю, а справу слід розглядати в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. Крім того подали відповідь на відзив, відповідно до якого заперечують проти слухання справи в загальному позовному провадженні та зазначили, що відповідач з 2000 року, в утриманні спірної квартири участі не бере, не оплачує комунальні послуги, проживає в іншій квартирі і вважається таким, що втратив право на приватизацію та користування даною квартирою.

Треті особи в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши надані докази, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1ст.4 ЦК України).

За положенням п.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.09.2009 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради видано Свідоцтво про права власності на квартиру №Г-29677, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_8 та членам його сімї: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Відповідно до вказаного Свідоцтва квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з Наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР від 14.09.2009 року №2016-Ж-Г.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії рішення Галицького районного суду м.Львова від 04.05.2018 року у справі №461/8154/16-ц позовні вимоги ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: 79008, м.Львів, вул.Сніжна, 4/8, проживає за адресою 79068, м.Львів, вул. П.Тичини, 12/42) до ОСОБА_1 (79008, м.Львів, вул.Сніжна, 4/8), ОСОБА_3 (79008, м.Львів, вул.Сніжна, 4/8) про визнання права власності та встановлення порядку користування квартирою задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини в квартирі АДРЕСА_2. Визначено порядок користування квартирою за адресою: м. Львів, вул. Сніжна, 4/8 наступним чином: виділено ОСОБА_2 в користування житлову кімнату під літ. 8-8 площею 12, 3 кв. м.; виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату під літ. 8-3 площею 17,2 кв. м. та житлову кімнату під літ. 8-4 площею 21,5 кв.м. Всі інші приміщення квартири загальною площею 19, 0 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Сніжна, 4/8 ( коридори під літ. 8-1 площею 3,3 кв.м. та під літ. 8-2 площею 5, 1 кв.м., кухню під літ. 8-5 площею 5,9 кв.м., ванну кімнату під літ. 8-6 площею 3, 3 кв.м., кладову під літ. 8-7 пл.1, 4 кв.м. ) залишено у загальному користуванні. Вказане рішення оскаржується в апеляційному порядку.

Крім того, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30.03.2018 року у справі №461/7594/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «БТІ та Експертної оцінки», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання виникнення права власності на нерухоме майно недійсним відмовлено. Вказане рішення оскаржується в апеляційному порядку.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.345 ЦК України закріплено право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

В 2009 році приватизація державного житлового фонду здійснювалась на підставі ЗУ від 19.06.1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація житла проводилась уповноваженим на це органами та особами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходився державний житловий фонд.

Передача квартир здійснювалась в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкали у квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігалось право на житло, з обовязком визначенням уповноваженого власника квартири.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації був передбачений постановою КМУ від 08.10.1992 року №5772 «Про механізм впровадження ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду. Відповідно до ст.ст.1, 3, 8 цього Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Як встановлено під час судового розгляду, приватизація спірної квартири була здійснена уповноваженим на це органом Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Згідно з Наказом Управління від 14.09.2009 року №2016-Ж-Г видане Свідоцтво про право власності на квартиру № Г-29677 від 14.09.2009 року видане з дотриманням вимог, передбачених ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»

Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Надані суду докази, зокрема акти про не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі суд не приймає до уваги як належні та допустимі, оскільки, відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, тільки в судовому порядку. Проте, рішення про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою не має.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні стороною позивача не доведено, а судом не здобуто доказів, що порушено її права під час здійсненні приватизації квартири №8 за адресою: м.Львів, вул.Сніжна, будинок №4, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (79000, м.Львів, вул.Сніжна 4/8) до ОСОБА_2 (79000, м.Львів, вул.Сніжна 4/8; 79068, м.Львів, вул.П.Тичини, 12/42) за участю третіх осіб ОСОБА_3 (79000, м.Львів, вул.Сніжна 4/8), Галицької адміністрації Львівської міської ради (79005, м.Львів, вул.Ф.Ліста, 1) про визнання частково недійсним та часткове скасування наказу; визнання частково недійсним та часткове скасування свідоцтва про право власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Р.Волоско