Справа № 331/5222/18
Провадження № 2 /331/1535/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Хащук В.Д.

представника позивачів ОСОБА_1

позивача- Букас В.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом , в якому просили визнати за ними право на приватизацію квартири АДРЕСА_1, без надання ордеру про надання житлової площі.

Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони звернулися до відповідача з заявою про приватизацію квартири, однак їм було відмовлено , з огляду на те, що у них відсутній ордер на спірне житлове приміщення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2018 року провадження по справі відкрито.

18 жовтня 2018 року відповідач надав відзив на позов , в якому просив ухвалити рішення на розсуд суду на підставі доказів наявних у матеріалах справи , погодившись щодо наведених позивачами обставин, щодо неможливості реалізувати права на приватизацію житла , у зв»язку з відсутністю чіткого правового регулювання взаємовідносин органу приватизації та громадянина при втраті або неможливості отримати необхідні документи.

У вступному слові позивач ОСОБА_4 та ї представник позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову .

Позивач ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача просила ухвалити рішення на розсуд суду , не навівши будь-яких заперечень на доводи позивача.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків.

Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", згідно якої до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

З матеріалів справи вбачається , що в серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до органу приватизації із заявою з питань приватизації квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності Територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи у вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 . Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_4 в квартирі зареєстрований з 15.01.1975 року по теперішній час.

Частина 2 статті 9 Житлового кодексу України закріплює за громадянином право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду.

В червні 2018 року позивачі звернулися до Департаменту ЖКГ Запорізької міської ради з заявою про надання їм копії ордеру на квартиру АДРЕСА_4, виданого в 1983 році , однак їм повідомили, що надати запитувану інформацію неможливо , оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту , корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир ( будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

07.08.2017 року відповідачем було надано роз»яснення позивачу ОСОБА_3 щодо приватизації квартири , зокрема зазначено про необхідність надання ордеру про надання житлової площі.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення не розповсюджується.

В ході судового розгляду справи встановлено , що з 1975 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред'являлося до позивача ОСОБА_4 та членів його сім»ї претензій щодо незаконності його мешкання разом з сім'єю у будинку.

З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Враховуючи те, що, відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, відповідач не має праві відмовляти позивачам у приватизації займаного ними житла саме з підстав відсутності ордеру.

Обов"язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Таким чином, враховуючи, що позивачі вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти копію ордеру, відсутність його копії позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію житлового приміщення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) , ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) , ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3) право на приватизацію квартири АДРЕСА_5 та зобов»язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району провести приватизацію квартири АДРЕСА_5 за відсутності ордеру про надання житлової площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 20 грудня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

20.12.2018