Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Нещеретної Л.М.

при секретарі - Шварцер Г.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним користування власністю, шляхом і визнання відповідача такою, що втратила право користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1.

В позові зазначила, що вона є власником частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2008 року, посвідченого завідуючою Запорізької районної державної нотаріальної контори, тимчасово виконуючою обов'язки по прийому населення Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. та зареєстрованому в реєстрі за № 2071.

Відповідач з 02.04.2009 року перебуває на реєстраційному обліку в зазначеній квартирі, однак право власності на зазначену квартиру у відповідача відсутнє. Відповідач є громадянкою Російської Федерації та з 2013 року в зазначеній квартирі не проживає, виїхавши за межі України, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування будинком.

Ухвалою від 22 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 21 листопада 2018 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснивши, що відповідач є онукою позивача, в 2007 році виїхала із АДРЕСА_1 до м.Київ, а в 2013 році переїхала до Россії, забравши особисті речі, спілкуються в мережі інтернет, іноді приїзджає у гості, за користування квартирою оплату не здійснює.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, 28.11.2018 року надала письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи у її відсутності та про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачу належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 / будинку АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2008 року, посвідченого завідуючою Запорізької районної державної нотаріальної контори, тимчасово виконуючою обов'язки по прийому населення Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. та зареєстрованому в реєстрі за № 2071. В квартирі зареєстрована відповідач, що підтверджується довідкою № 6 від 02.06.2009 року, виданою житлово-експлуатаційною дільницею № 17 комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 6». Відповідач є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується посвідкою серії НОМЕР_1, виданою ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області від 20.08.2004 року.

Свідки ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8 суду пояснили, що є сусідами позивача, відповідач-онука позивача більше 11 років фактично не проживає в квартирі за місцем реєстрації,виїхала за межі України, її речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК України власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належною позивачу квартирою на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідач в будинку не мешкає.

Перебування відповідача на обліку в належному позивачу житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У зв'язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1/будинку АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, протоколом судового засідання та протягом п'яти днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису.

Суддя Л.М. Нещеретна