Дата документу 12.12.2018 Справа № 337/2643/17
ЗАПОРІВЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/2643/17 Головуючий у 1 інстанції Нещеретна Л.М.
Провадження № 22-ц/807/453/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року АТ «Сбербанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

В обгрунутвання позовної заяви зазначало, що 06.07.2012 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 08#9, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10500,00 грн. з процентною ставкою 33 % річних, зобов'язавшись повернути кредит у повному обсязі та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом. Окрім того, 30.12.2014 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 41924-ФО/2014/8, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти з метою погашення заборгованості за кредитом, що отриманий позичальником в банку за кредитним договором № 6939 від 10.06.2013 року, в сумі 46921,05 грн. з процентною ставкою 33% річних, зобов'язавшись повернути кредит у повному обсязі та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом.

ОСОБА_3 грошові кошти отримала, але зобов'язання за кредитним договором № 08#9 належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 04.05.2017 року виникла заборгованість 19380,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 6635,24 грн., процентів за користування кредитом - 2942,70 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 7750,40 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2052,33 грн.

Відповідач також порушила свої зобов'язання за договором № 41924-ФО/2014/8, у зв'язку з чим станом на 04.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 161197,32 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 46634,85 грн., процентів за користування кредитом - 33986,81 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 58702,10 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 21873,56 грн.

Просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 08#9 від 06.07.2012 року в сумі 19380,67 грн., заборгованість за кредитним договором № 41924-ФО/2014/8 від 30.12.2014р. в сумі 161197,32 грн. та судовий збір в сумі 2708,67 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованість за кредитним договором № 08#9 від 06.07.2012 року в сумі 19380,67 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 6635,24 грн., процентів за користування кредитом - 2942,70 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 7750,40 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2052,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованість за кредитним договором № 41924-ФО/2014/8 від 30.12.2014 року в сумі 161197,32 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 46634,85 грн., процентів за користування кредитом - 33986,81 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 58702,10 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 21873,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» судовий збір в сумі 2708,67 грн.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2017 року заява ОСОБА_4 про перегляд вищезазначеного заочного рішення задоволена, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2017 року скасоване, а справа призначена до судового розгляду в загальному порядку.

У січні 2018 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором № 08#9 від 06.07.2012 року в розмірі 25853,79 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 6635,24 грн., процентів за користування кредитом - 4426,78 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 10988,28 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 3803,49 грн., а також суму заборгованості за кредитним договором № 41924-ФО/2014/8 від 30.12.2014 року в розмірі 213945,97 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 46634,85 грн., процентів за користування кредитом - 45049,61 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 81459,98 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 40801,53 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «СБЕРБАНК» заборгованість за кредитним договором № 08#9 від 06.07.2012 року в сумі 14868,32 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6635,24 грн., процентів за користування кредитом - 2413,55 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 4275,82 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 1543,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «СБЕРБАНК» заборгованість за кредитним договором № 41924-ФО/2014/8 від 30.12.2014 року в сумі 123470,48 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 46634,85 грн., процентів за користування кредитом - 31039,75 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 34097,35 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 11698,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «СБЕРБАНК» судовий збір в сумі 1521 грн. 53 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, АТ «СБЕРБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на визнання відповідачем факту укладання договору, доведеність позовних вимог, ненадання відповідачем доказів на спростування дійсності Умов та правил надання банківських послуг, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 06.07.2012 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 08#9.

Відповідно до п. 1.1 договору відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком повернення кредиту.

Відповідно до п. 8.1 договору, позичальник зобов'язується щомісячно 06 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 362,63 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту 05.07.2017 року.

Банк виконав свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, кредитні кошти не повернула та не сплатила проценти, нараховані за користування кредитом.

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Станом на 09.01.2017 року загальна заборгованість відповідача по кредитному договору № 08#9 від 06.07.2012 року становить 25853,79 грн.

Також судом встановлено, що 30.12.2014 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 41924-ФО/2014/8 відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти з метою погашення заборгованості за кредитом, що отриманий позичальником в банку за кредитним договором №6939 від 10.06.2013 року в сумі 46921,05 гривень з процентною ставкою 33% річних.

Відповідно до п. 1.1 відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком повернення кредиту.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно 30 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі, що передбачена графіком повернення кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту 29.12.2019 року.

Банк виконав свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, кредитні кошти не повернула та не сплатила проценти, нараховані за користування кредитом, а також позичальник не виконав умови договору щодо страхування та йому встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 35% з 01.01.2016 року.

Згідно з п. 8.3 кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором.

Пунктом 8.4 кредитного договору, у разі якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника.

03 лютого 2017 року відповідачу була направлена вимога та вручена йому 08.02.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак на момент подання позову до суду вимога не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені.

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 від простроченої суми за кожен день прострочення.

Станом на 09.01.2017 року загальна заборгованість відповідача по кредитному договору № 41924-ФО/2014/8 від 30.12.2014 року становить 213945,97 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Оскільки відповідач не заперечував проти основних сум заборгованості за кредитними договорами від 06.07.2012 року та від 30.12.2014 року в розмірах 6635, 24 грн. і 46634, 85 грн. відповідно, а також враховуючи вимоги закону про її обов'язок повернення боргу, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та задовольнив їх.

В частині вирішення питання щодо процентів за користування кредитом за кредитними договорами від 06.07.2012 року та від 30.12.2014 року в розмірах 4 426, 78 грн. та 45 049, 61 грн., відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в матеріалах справи міститься Повідомлення-вимога позивача від 03.02.2017 року щодо повернення повної суми заборгованості та рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення за підписом відповідача про отримання.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, надіславши таку вимогу про повне погашення заборгованості, виявив ініціативу про припинення кредитного договору, змінивши строки сплати заборгованості за кредитом.

Позивачем надані розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_5 за кредитними договорами від 06.07.2012 року та від 30.12.2014 року, згідно яких суми нарахованих та несплачених процентів становлять 4426, 78 грн. та 45049, 61 грн., відповідно.

Враховуючи наявність Повідомлення-вимоги позивача від 03.02.2017 року щодо повернення повної суми заборгованості, суд дійшов обґрунтованого висновку, який ґрунтується на вимогах закону, про задоволення позовних вимог частково на суму 2 413, 55 грн. та 31 039, 75 грн., відповідно, і лише за період до 03.02.2017 року (4426, 78 грн. - 2013, 23 грн. = 2413, 55 грн.; 45049, 61 грн. - 14009, 86 грн. = 31039, 75 грн.).

Вирішуючи питання про стягнення пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом та за прострочення сплати процентів за користування кредитом за обома кредитними договорами, суд першої інтонації виходив з того, що до заяви про збільшення позовних вимог позивачем надані розрахунки пені за прострочення повернення заборгованості та за прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідача ОСОБА_5 за кредитним договором від 06.07.2012 року в розмірах 10988, 28 грн. та 3803, 49 грн. відповідно.

Позивачем також надані розрахунки пені за прострочення повернення заборгованості та за прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідача ОСОБА_5 за кредитним договором від 30.12.2014 року в розмірах 81459, 98 грн. та 40801, 53 грн. відповідно.

Відповідно до пунктів 10.1 кредитних договорів від 06.07.2012 року та 30.12.2014 року, який є ідентичним за своїм змістом, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до правовідносин щодо стягнення пені спеціального строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Суд дійшов правильного висновку та застосував у даній справі спеціальну позовну давність до правовідносин, пов'язаних із стягнення пені.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові ВСУ від 18.03.2015 року по справі № 6-25цс15.

Окрім цього, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач звернувся до суду лише - 21.07.2017 року, то його позовні вимоги в цій частині мають бути задоволені лише за один рік перед датою звернення. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові ВСУ від 03.09.2014 року по справі № 6-100цс14.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим розрахунок пені, яка підлягає стягненню за кредитним договором від 06.07.2012 року № 08#9 та за кредитним договором 30.12.2014 року № 41924-ФО/2014/8.

Відповідно до ст.81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Докази та обставини, на які посилається поозивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» залишити без задовлення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: