Ухвала

Іменем України

07 листопада 2018 року

місто Київ

справа № 621/1867/15-ц

провадження № 61-27512св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_4),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Колтунової А. І., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) у липні 2015 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03 лютого 2016 року подано уточнений позов до ОСОБА_3 як до спадкоємця померлого ОСОБА_4

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що саме спадкоємці, які належним чином прийняли спадщину, зобов'язані задовольнити вимоги кредитора. Наявні у справі докази свідчать про те, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, а, відповідно, не є особою, яка повинна задовольняти вимоги банку.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року апеляційну скаргу банку задоволено, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості в загальному розмірі 33 159, 03 грн.

Апеляційний суд зробив висновок, що невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 пред'явлено 30 липня 2015 року. Під час розгляду справи, 20 серпня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03 лютого 2016 року звернулося з уточненим позовом до ОСОБА_3 як спадкоємиці ОСОБА_4

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просила ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити. Заявник посилалася на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ОСОБА_3 зазначає про неправильне застосування апеляційним судом правил статей 1281, 1282 ЦК України. У частині доводів про порушення норм процесуального права заявник зазначає, що після виходу колегії суддів до нарадчої кімнати апеляційний суд необґрунтовано, без постановлення ухвали про повернення до судового розгляду, повернувся до зали суду, не оголосивши рішення, надав матеріали справи представнику банку для виявлення доказів у справі, які мають вирішальне значення для ухвалення рішення у справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766св18) передана на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справа № 185/998/16-ц, (провадження № 61-33766св18), за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року.

Направляючи справу № 755/20484/15-ц на розгляд Обєднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, суд касаційної інстанції встановив наявність інших, протилежних за змістом, висновків щодо застосування статті 37, пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у подібних правовідносинах, сформульованих та викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати, зокрема у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №310/10284/15-ц (провадження № 61-2717св18), у постанові від 16 травня 2018 року у справі №183/4229/14-ц (провадження № 61-5330св18). Верховний Суд у зазначених справах зробив висновки, що чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини четвертої статті 25 ЦК України припинено.

Залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, a priori потребує зміни одночасно підстав та предмету позову, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави. Це, в свою чергу, порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням статті 31 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову.

Прикладом наявності протилежних за змістом правових висновків у рішеннях Верховного Суду є постанова від 17 жовтня 2018 року у справі №630/664/15-ц, провадження № 61-4065св18.

У зазначеному судовому рішенні Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, який звернувся до суду з позовом до померлої особи, правоздатність якої на час пред'явлення позову припинилася у зв'язку з їх недоведеністю. Апеляційний суд розглянув справу по суті та відмовив банку у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, не закриваючи провадження у справі відносно померлої особи.

Даючи оцінку обставинам справи, що переглядається, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, до закінчення перегляду справи.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 621/1867/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Обєднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 185/998/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_6 в особі його законного представника ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик