Справа № 635/8296/18
Провадження № 2/635/3524/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

секретар судового засідання - Антонян М.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

діє на підставі нотаріально посвідченої

довіреності від 05.06.2018 р., р. № 2343,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2018 року позивач звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на житлові будинки № 18 та № 20 по вул. Перемоги в с. Олександрівка Харківського району, Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 18 червня 2002 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що житловий будинок літ. «А-1» з верандою та ганком № 20 та з надвірними будівлями по вул. вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області був придбаний на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 липня 1982 року за № 24, посвідченим виконкомом Яковлівської міської ради дядьком позивача ОСОБА_5, який був зареєстрований у погосподарській книзі головою домогосподарства. ОСОБА_5 в цьому будинку проживав разом із матірю ОСОБА_6 бабусею позивача. ОСОБА_5 помер 02 лютого 1996 року, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 20 з надвірними будівлями по вул. Перемоги в с. Олександрівка Харківського району Харківської області, який успадкувала його мати ОСОБА_6 фактичним вступом у володіння. Другий житловий будинок літ. «А-1» № 18 з надвірними будівлями по вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області належав ОСОБА_6 бабусі позивача, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Харківської районної ради 20 серпня 1991 року. 10 квітня 1997 року бабуся позивача ОСОБА_6 померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з двох житлових будинків № 18 та № 20 з надвірними будівлями по вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області. Мати позивача ОСОБА_4 звернулася у встановлений Законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак право власності на спадкове майно не оформила за відсутності правовстановлювальних документів на нерухомість, оскільки покійна бабуся право власності, в тому числі і на спадкове майно після смерті сина, не зареєструвала, оскільки на той час це не було передбачено чинним законодавством. Мати позивача ОСОБА_4 померла 18 червня 2002 року, єдиними спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач та відповідач по справі, яка не претендує на спадкове майно. Позивач вважає, що вона прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння нерухомістю, після смерті матері. Нотаріусом увидачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки з надвірними будівлями нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлювальних документів на нерухоме майно. Отже, спадкові права на нерухоме майно позивач не має можливості оформити, тому змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 26 листопада 2018 року о 10 год. 45 хв.

Представником позивача 12 листопада 2018 року подано клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомостей щодо звернення із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 18.06.2002, що проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, а також про складання нею заповітів та на чиюсь користь.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року клопотання про забезпечення доказів задоволено, витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області (м. Харків, вул. Євгена Котляра, 4), відомості стосовно звернення з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 18 червня 2002 року, яка на момент смерті була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 ,б. 47 в м. Мерефа Харківського району Харківської області, а також про складання ОСОБА_4 заповітів та на чию користь.

Позивачем та її представником подано до суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОСОБА_7 зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Харківської районної ради народних депутатів 20 серпня 1991 року на підставі рішення виконкому Харківської районної ради народних депутатів від 06 серпня 1991 року № 737 на імя ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок в цілому № 18 по вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області, право власності було зареєстроване Харківським міським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 1, реєстровий № 51, 20 серпня 1991 року, що підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 26 жовтня 2018 року № 485.

За матеріалами технічної інвентаризації станом на 22 жовтня 2018 року на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 215,60кв.м., житловою площею 38,30кв.м., огорожа № 2, 3, самочинне будівництво на земельній ділянці відсутнє, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 18 по вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області.

З довідки виписки Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області № 418 від 22 жовтня 2018 року вбачається, що згідно з даними погоподарської книги № 9 (справа № 0217) на 2016-2020 роки по селу Олександрівка зареєстрований обєкт по господарського обліку № 18 по вул. Перемоги в селі Олександрівка, особовий рахунок № 02-0870-3 за головою домогосподарства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 серпня 1991 року за № 51, посвідченого виконкомом Харківської районної ради народних депутатів. За даними по господарської книги за вищезазначеною адресою ніхто не зареєстрований.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеному 26 липня 1982 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яковлівської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області 26 липня 1982 року за реєстровим № 24, ОСОБА_5 купив житловий будинок загальною площею 12,00кв.м. з надвірними будівлями в с. Олександрівка, який розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель с-за «Красный партизан».

З довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 26 жовтня 2018 року № 485 вбачається, що за архівними даними бюро станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок № 20 по вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області в БТІ не оформлено та не зареєстроване. За матеріалами технічної інвентаризації, проведеною 22 жовтня 2018 року на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 22,90кв.м., житловою площею 14,80кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», огорожа № 1, що підтверджується технічним паспортом від 22 жовтня 2018 року.

З довідки Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області № 419 від 22 жовтня 2018 року слідує, що на день смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 02 лютого 1996 року, був зареєстрований та мешкав за адресою: с. Олександрівка, вул. Перемоги, б. 20, Харківського району Харківської області. Разом з ним на день смерті була зареєстрована та мешкала його мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до довідки Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області № 420 від 22 жовтня 2018 року - згідно з даними погоподарської книги № 9 (справа № 0217) на 2016-2020 роки по селу Олександрівка зареєстрований обєкт по господарського обліку № 20 по вул. Перемоги в селі Олександрівка, особовий рахунок № 02-0872-4 за головою домогосподарства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 липня 1982 року за № 24, посвідченого виконкомом Яковлівської ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області. За даними по господарської книги за вищезазначеною адресою ніхто не зареєстрований.

ОСОБА_5 помер 02 лютого 1996 року. про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 4 від 02 лютого 1996 року, свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 358488.

Батьками ОСОБА_5 були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯК № 143422.

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були батьками також і ОСОБА_10, що слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 24 жовтня 2018 року № 9.

ОСОБА_11 19 грудня 2012 року уклала шлюб з ОСОБА_12, актовий запис № 204 та змінила прізвище на «Рудим».

Батьками ОСОБА_13 та відповідача ОСОБА_3, яка змінила прізвище після укладення шлюбу, були зареєстровані ОСОБА_12 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх.

10 квітня 1997 року померла ОСОБА_6, актовий запис про смерть № 11, видане свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 060609.

ОСОБА_13 30 квітня 1981 року уклала шлюб з ОСОБА_14 Яковливичем, актовий запис № 85, та змінила прізвище на «Шуть».

ОСОБА_14 та ОСОБА_1 22 жовтня 1996 року розірвали шлюб, актовий запис № 396, після розірвання шлюбу прізвища не змінювались.

ОСОБА_4 померла 18 червня 2002 року, актовий запис про смерть № 235, видане свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 654498.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складалася з двох житлових будинків № 18 та № 20 по вул. Перемоги в с. Олександрівка Харківського району Харківської області.

Заповітів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не складали.

Спадкоємцем першої черги після їхньої смерті була донька ОСОБА_10, яка після шлюбу змінила прізвище на «Рудим».

Після смерті ОСОБА_4, яка також не складала заповітів, залишилися спадкоємцями першої черги діти: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3.

Відповідно до Постанови Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 листопада 2018 року № 3890/02.31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_15, померлого 02 лютого 1996 року, після смерті бабусі ОСОБА_16, померлої 10 квітня 1997 року, після смерті матері ОСОБА_4, померлої 22 червня 2002 року, оскільки ніхто зі спадкоємців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини на житлові будинки № 18 та № 20 по вул. Перемоги в с. Олександрівка Харківського району Харківської області, не звертався, і ОСОБА_1 також протягом шести місяців із дня відкриття спадщини після смерті матері не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_7 листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 05.12.2018 за № 4197/02.14, після померлої 18 червня 2002 року ОСОБА_4 олександрівни, яка на день смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, після спливу шестимісячного строку, а саме 15.11.2018 з заявою від імені дочки померлої ОСОБА_1 звернувся представник, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на імя після ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1 олександрівни.

Листом від 15 листопада 2018 року № 3227/01-20 Харківський обласний державний нотаріальний архів повідомив про відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_15, померлого 02 лютого 1996 року, заяви про прийняття або про відмову про прийняття спадщини на про видачу свідоцтв не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались. 10 жовтня 1997 року до Першоїдержавної нотаріальній конторі Харківського району Харківської області після смерті ОСОБА_16, померлої 10 квітня 1997 року, із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_4, заведено спадкову справу № 986/1997, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, дана спадкова справа вважається відкритою.

ОСОБА_7 ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до«Методичних рекомендацій, щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009р., під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, мається на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 26, ст. 19, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. До документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, віднесено також рішення суду.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Питання набуття права власності у 1970-х-1980-х роках регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

ОСОБА_7 зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт купівлі ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Положеннями ст. 4, ст. 86 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Отже, після оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку 26 липня 1982 року ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок № 20 по вул. Перемоги в с. Олександрівка, Харківського району Харківської області. Державна реєстрація права власності на домоволодіння не була передбачена чинним на той момент законодавством.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції закону 1960 року, який діяв на момент відкриття спадщини), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

ОСОБА_7 ст. 526 зазначеного кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України у редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

ОСОБА_7 із ст. 548 ЦК України, у вищезазначеній редакції, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, у редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_7 ст. 12, ст. 13, ст. 19, ст. 49, ст. 50, ст. 55 Закону України «Про власність», введеного в дію з 15.04.1991 р. Постановою Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 р. N 885-XII, громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об'єктами права приватної власності є зокрема жилі будинки. Громадяни мають право відчужувати належне їм майно. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. Власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Проживаючи разом із сином ОСОБА_6 прийняла спадщину після його смерті, яка складалася з житлового будинку № 20 по вул. Перемоги в с. Олександрівка Харківського району Харківської області, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Покійна мати позивача ОСОБА_4 також вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6, оскільки у встановлений Законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

ОСОБА_7 ст. ст. 76-77, 80-81, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_7, складеного депутатом Мерефянської міської ради від 10.11.2018, зазначено, що за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. П. Шейки, № 47, була зареєстрована ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2002 року. Її донька ОСОБА_1 надавала матері допомогу, поховала мати разом з сестрою ОСОБА_3. ОСОБА_1 отримала після матері ОСОБА_4 золоту обручку, ОСОБА_3 успадкувала житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. П. Шейки, № 47, про що свідчать сусіди ОСОБА_17, ОСОБА_18

Отже, позивачем надано суду докази того, що вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_4, згідно із положеннями ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, шляхом вступу у володіння спадковим майном, речами побуту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач набула права власності на спірні житлові будинки в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та залишає за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 215,60кв.м., житловою площею 38,30кв.м., в селі Олександрівка, вул. Перемоги, № 18, Харківського району Харківська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 22,90кв.м., житловою площею 14,80кв.м., в селі Олександрівка, вул. Перемоги, № 20, Харківського району Харківська область, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 18 червня 2002 року.

Судові витрати у вигляді судового збору залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серії МН № 358738, виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області 09.01.2002, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: м. Харків, пр-т. Московський, б. 234, кв. 3;

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, б. 47, Харківського району Харківської області.

Повний текст рішення складений 14 грудня 2018 року.

Суддя Н.М. Токарєва