РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8925/17

Провадження № 2/643/833/18

22.11.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ференчук О.В.,

при секретарі - Cиротенко О.Є.,

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, представника відповідачів, третьої особи адвоката ОСОБА_6,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про виселення із житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони та ОСОБА_5 є співвласниками квартири № 155, що в будинку 40 по вул. Гвардійців Широнінців в місті Харкові. В травні 2016 року без її згоди приїхали та оселилися в спірній квартирі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Відповідачі створили умові неможливі для сумісного проживання, а саме чинять їм перешкоди у користуванні власністю. Тому позивачі просять суд виселити зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_7 і ОСОБА_4 та заборонити їм вселятися до зазначеної квартири без їх дозволу.

В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Відповідач ОСОБА_4 заялені вимоги не визнала у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши що він є співвласником спірної квартири, тому його дружина ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7) І.В. та її матір ОСОБА_4 мають право на проживання з ним в спірній квартирі .

Вислухавши думку сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Об'єкт права власності (спірна квартира) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в ньому регламентується відповідними нормами Житлового кодексу України, зокрема, нормами глави 6 розділу ІІІ Житлового кодексу України, а також нормами глав 23, 26, 28, 29 Цивільного кодексу України стосовно правовідносин щодо спільної власності на квартиру.

Відповідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина наймача, їх діти і батьки).

Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Відповідно ст.116 ЗК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 є співвласниками квартири квартири № 155, що в будинку 40 по вул. Гвардійців Широнінців в місті Харкові, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25 липня 2006 року (а.с. 9).

З травня 2016 року в спірній квартирі стали проживати відповідачі. Данні обставини визнані сучасниками справи, а тому відповідно ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 333265, виданого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 22 вересня 2017 року було укладено шлюб. Прізввище відповідача «Кононенко» було змінено на «Гроссман».

Враховуючи те, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_5 є співвласниками квартири, а відповідач ОСОБА_7 є дружиною співвласника спірної квартири, а відповідач ОСОБА_4 матірю ОСОБА_7, тому сторони мають рівні права в користуванні спірною квартирою.

Посилання позивачів на те, що відповідачі перешкоджають їм у користуванні своєю власністю не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім того позивачем не вказано жодної законної підстави виселення зі спірної квартири ОСОБА_7 та ОСОБА_4

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про виселення із житлового приміщення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Ференчук