Справа № 333/3959/18
Провадження № 2/333/2161/18
УХВАЛА

07 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Холода Р.С., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_3

06.09.2018 року до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_4 про забезпечення позову, в якій останній вказує, що 30.03.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який діяв в особі свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_3, було укладено договір позики. Згідно умов цього договору, позивач зобов'язався передати ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 140 000 грн., а ОСОБА_5 зобов'язався повернути суму позики та відповідні проценти за користування грошовими коштами до 20.08.2017 року.

ОСОБА_1 30.03.2017 року виконав умови договору та передав грошову суму у розмірі 140 000 грн. ОСОБА_5, що підтверджується відповідною розпискою. В свою чергу, останній умови договору щодо повернення вказаної у розписці грошової суми не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а 29.03.2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Ю.А. відкрито спадкову справу.

З урахуванням процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та індексу інфляції заборгованість ОСОБА_5 складає 286 140 грн. 38 коп.

За вказаних обставин, на думку представника позивача, ОСОБА_1 має право на стягнення боргу у зазначеному розмірі з ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, оскільки на сьогоднішній день сума грошових коштів за договором позики від 30.03.2017 року не була повернута позивачу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 ніде не працює та не має офіційного доходу, єдиним можливим заходом щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які будуть гарантувати реальне виконання позитивно прийнятого рішення по цій справі, на думку представника позивача, є накладення арешту на майно ОСОБА_5, яке входить до складу спадщини, що прийняла відповідач, а саме: на 5/6 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 6,33 га за кадастровим номером: НОМЕР_1, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, Виводівська сільська рада та заборона суб'єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо реєстрації переходу права власності на вказані об'єкти.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

За загальним правилом, заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 02.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, представником позивача не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Посилання ОСОБА_4 на відсутність факту працевлаштування та отримання постійних доходів ОСОБА_2 суд не вважає за належний доказ того, що існує зазначена реальна загроза (вірогідності) відчуження майна чи наміру проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нього з боку відповідача.

Крім того, до заяви про забезпечення позову долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 13.07.2018 року, а заяву про забезпечення позову подано 06.09.2018 року, тобто, вказані в інформації відомості можливо не є актуальним на час розгляду заяви.

Також, у заяві ОСОБА_4 не вказана вірогідна (орієнтовна) ціна об'єктів, на які він просить накласти арешт, тому суду важко дійти до висновку про співрозмірність ціни цього нерухомого майна та позову.

Таким чином, оскільки представник позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до Апеляційного суду Запорізької області.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод