Справа 206/1927/17
Провадження 2/206/59/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року в залі суду в м.Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у

складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, про стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

за участі представника

відповідача ОСОБА_2.

в с т а н о в и в:

11 квітня 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: 49116, м. Дніпропетровськ, (Самарський район) АДРЕСА_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, (р/р 871 в ПАТ Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) місцезнаходження: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, 8, грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 22905,67грн. Судові витрати в розмірі 1600,00 грн., покласти на відповідача (а.с.1-2).

ОСОБА_4 виклад позиції позивача.

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 16 жовтня 2014 року, о 08 годині, 35 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2121», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, у м.Дніпропетровську, виїжджаючи на дорогу з території автозаправочної станції розташованої по проспекту Правди, 1-Б, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по ній, не виконав вимог дорожнього знаку «Дати дорогу» та «Рух праворуч», при цьому здійснив рух ліворуч та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-11194», державний реєстраційний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих людей немає. Постановою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року у справі № 206/7198/14-п, водія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано виним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень у дохід держави. В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_1, був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ-11194», державний реєстраційний знак НОМЕР_2, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого, була застрахована в ПрАТ «УПСК». Згідно висновку експертного дослідження № 4210/14/МТСБУ, про оцінку колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «ВАЗ- 11194», державний реєстраційний знак НОМЕР_2, в наслідок даної ДТП з урахуванням відновлювального ремонту становить 21 986, 09 грн. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, потерпілому, відшкодована не була. У звязку з чим, потерпілий - ОСОБА_5, з метою отримання страхового відшкодування, 12.12.2014 року, звернувся до Моторного (транспортнго) страхового бюро України з відповідною заявою, в якій просив перерахувати належні йому кошти. На чає скоєння даної ДТП, водій ОСОБА_1, не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ було прийнято рішення 20.01.2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_5, грошові кошти в розмірі 21986,09грн., були перераховані на його власний картковий рахунок. Крім того, МТСБУ було сплачено ТОВ «Юридичне агентство «Вікторія» з послуги аварійного комісару за огляд автомобіля та збір документів у розмірі 919,58 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник, адвокат ОСОБА_2 просили ухвалити рішення з урахуванням висновків експерта, яким встановлено також вину в водія ОСОБА_5

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

28 квітня 2017р. відкрито провадження у справі (а.с.36).

05 вересня 2017 року представником відповідача ОСОБА_2 подано клопотання про призначення судової авто технічної експертизи (а.с.58).

Ухвалою судді від 05 вересня 2017 року призначено по даній цивільній справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.60).

Ухвалою судді від 15 лютого 2018 року поновлено провадження у справі (а.с.71).

23 квітня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судової-автотехнічної експертизи (а.с.93-94).

Ухвалою судді від 23 квітня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової-автотехнічної експертизи по цивільній справі задоволено. Доручено проведення вказаного дослідження експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.96-97).

Ухвалою від 27 серпня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі (а.с.111).

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяви, в яких просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити у повному обсязі на підставі наявних в матеріалах справи документів. Зазначив, що потерпілий надав МТСБУ документи, що підтверджують проведення ремонту пошкодженого автомобіля на 25950,00грн. Вина відповідача у ДТП доведена (а.с.4, 56, 114).

Під час розгляду справи судом заслухано відповідача та його представника, допитано свідка, досліджені письмові докази, оглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення № 206/7198/14-п.

10 грудня 2018 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з постанови судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року (справа № 206/7198/14-п, провадження № 3/206/1364/14), ОСОБА_1 16.10.2014 року о 08 годині 35 хвилин керував автомобілем ВАЗ-2121 державний номерний знак 69064АВ в місті Дніпропетровську і виїжджаючи на дорогу з території Автозаправочної станції на пр. Правди 1-б не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по ній, не виконав вимог дорожнього знаку «Дати дорогу» та «Рух праворуч» при цьому здійснив рух ліворуч та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-11194, державний номерний знак НОМЕР_3, з водієм ОСОБА_5 Внаслідок ДТП постраждалих осіб не має, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.2, дод. 1 33 знак 2-1, 4-2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Визнано ОСОБА_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави (а.с.12).

28.11.2014 року потерпіла особа ОСОБА_5 звернулася до МТСБУ із повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.8-9, 29).

Відповідно до інформації з Централізованої бази даних МТСБУ за державним номером транспортного засобу 69064АВ на момент вчинення ДТП, а саме 16.10.2014р. чинних договорів страхування база не містить (а.с.13).

Відповідно до Звіту виконаного оцінювачем ОСОБА_6 від 10 грудня 2014 року № 4210/14 вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «ВАЗ 111974» н/з НОМЕР_3, з врахуванням зносу, складає 18321,74 грн. без ПДВ, 21986,09грн. з ПДВ (а.с.15-20).

05.12.2014р. відповідачу ОСОБА_1 передано телеграму з повідомленням, що 08.12.2014р. о 09 год. буде проводитися огляд пошкодженого автомобіля при ДТП ВАЗ АЕ 0535ЕА (а.с.25).

20.01.2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України було видано наказ № 307 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_5 у розмірі 21986,09грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.30).

Відповідно до платіжного доручення № 1/25157 від 21.01.2015 МТСБУ України виплатило страхове відшкодування у розмірі 21986,09 грн., відповідно до наказу № 307 від 20.12.2015р. (а.с.31).

Згідно із актом виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 3/1-05/33365 від 03.12.2014, позивач прийняв, а виконавець ТОВ «Юридичне агентство «Вікторія» виконало роботи по збору документів, зокрема і звіт про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 919,58грн. (а.с.32).

МТСБУ було сплачено ТОВ «Юридичне агентство «Вікторія» за послуги аварійного комісару за огляд авто та збір документів у розмірі 919,58грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8850 від 22 грудня 2014 року (а.с.31).

22 січня 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України направило на адресу ОСОБА_1 заяву про компенсацію витрат МТСБУ (а.с.33).

З висновку експерта Дніпропетровського Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 4519-17 по цивільній справі від 29 грудня 2017 року по питанню 1: у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2121» ОСОБА_1 повинен був діяти згідно технічних вимог п. 10.2. Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 4.2. "Рух праворуч" розділу 33 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ-2121» ОСОБА_1 вбачаються невідповідності технічних вимог п. 10.2. Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 4.2. "Рух праворуч" розділу 33 Правил дорожнього руху України. По питанню 2: у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-11194» ОСОБА_5, для забезпечення безпеки руху, повинен був діяти згідно технічних вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. Оцінка дій (відповідність/невідповідність) водія автомобіля «ВАЗ-11194» ОСОБА_5 згідно технічних вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, у даній дорожній обстановці, може бути виконана після вирішення питання технічної можливості водію ОСОБА_5 запобігти зіткненню з автомобілем «ВАЗ-2121», про що вказано в дослідницькій частині даного питання. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ-11194» ОСОБА_5 невідповідностей вимогам дорожньої розмітки 1.13. розділу 34 Правил дорожнього руху України, які б могли знаходитись в причинному звязку з технічним характером ДТП - зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2121», не вбачається (а.с.63-70).

З висновку експерта Дніпропетровського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 5/10.1/484 від 10.08.2018 року: з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ-2121р.н. 690-64 АВ ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. При даних обставинах пригоди, в діях водія ОСОБА_7, з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які знаходились би в причинному зв'язку з даною пригодою. Водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_5, в даній дорожній обстановці, повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку з даною пригодою (а.с.107-108).

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ДТП було зранку восени, дорога була сухою, було тепло. Він їхав з віадуку, перед знаком зупинився і поїхав направо, у цей час з заправки виїжджав відповідач ОСОБА_1 на швидкості 10-15км/год. і сталося зіткнення. ДТП відбулося на проїжджій частині. На оцінку пошкоджень ОСОБА_1 приїжджав.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність вини водія ОСОБА_1 в скоєнні ДТП, яка відбулася 16.10.2014р. Такі висновки суду підтверджуються постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року у справі №206/7198/14-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно дій ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, що вони мали місце та вчинені ним.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обовязку доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

У відповідності до п. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за винних дій ОСОБА_1, автомобіль НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 отримав механічні пошкодження.

Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до Звіту виконаного оцінювачем ОСОБА_6 від 10.12.2014р. № 4210/14 вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «ВАЗ 11194» н/з НОМЕР_3, з врахуванням зносу складає 21986,09 грн. з урахуванням ПДВ, роботи ТОВ «Юридичне агентство «Вікторія», зокрема субєкта оціночної діяльності склали суму в розмірі 919,58 грн.

З огляду на те, що водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яким завдано шкоду, то й відповідальність за спричинену шкоду повинен нести він.

Проте, судом встановлено, що у ДТП наявна і вина потерпілого ОСОБА_5, що підтверджується висновком експерта від 10 серпня 2018 року № 5/10.1/484.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Нормами ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Отже, враховуючи наявність вини потерпілої особи у ДТП, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню половина коштів, повязаних з виплатою страхового відшкодування, тобто 11452,84грн.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, Русанівський бульвар. 8, м. Київ) грошові кошти, повязані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 11452 (одинадцять тисяч чотириста пятдесят дві) гривні 84 копійки та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн., загалом 12252 (дванадцять тисяч двісті пятдесят дві) гривні 84 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2018.

Суддя А.О. Сухоруков