Постанова
Іменем України

29 серпня 2018 року
м. Київ

справа № 522/18590/16-ц
провадження № 61-327св17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач військова частина НОМЕР_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року у складі суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С.,
В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди, стягнення компенсації.

Зазначав, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу його грошового забезпечення в період з 1 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 06 серпня 2010 року надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військові звання та надбавки за вислугу років. У квітні 2016 року на виконання постанови суду здійснено перерахунок грошового забезпечення та нараховано за вказаний період доплату за виконання особливо важливих завдань у розмірі 26 843 грн 87 коп. У травні 2016 року відповідачем йому виплачено нараховану надбавку проте з утриманням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 831 грн 90 коп. та військового збору в сумі 402 грн 66 коп., загальна сума утримання склала 5 234 грн 56 коп. Зазначав, що утримані кошти в у розмірі 5 234 грн 56 коп. є майновою шкодою (упущеною вигодою), що підлягає стягненню на підставі статей 22, 1166 ЦК України, оскільки у разі нарахування надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби податок не був би утриманий, а військовий збір на той час не був передбачений. Крім того, внаслідок інфляційних втрат він має право на компенсацію втрати частини доходів за весь час порушення його права, а саме: із 01 січня 2008 року по 30 квітня 2016 року, що становить 41 361 грн 02 коп. Посилаючись на вказані обставини та уточнивши позов, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 42 776 грн 58 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року (у складі судді Шенцевої О. П.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не порушувалися строки виплати грошового забезпечення, яке виплачувалося щомісяця, а рішення щодо виплати частини винагороди за виконання особливо важливих завдань було прийнято судом. Рішення суду про стягнення сум на користь ОСОБА_1 набрало законної сили 06 серпня 2014 року, а виконавчий лист пред`явлено позивачем до виконання лише 28 березня 2016 року. Таким чином, позивач не отримав виплату за судовим рішенням з власної вини, а тому вказана сума компенсації не підлягає.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період із 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 14 651 грн 11 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що вимога про стягнення упущеної вигоди задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення пов`язано з проходженням служби, тобто не є деліктним зобов`язанням, на яке поширюються положення статті 1166 ЦК України. На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування доплати надбавки за виконання особливо важливих завдань в загальній сумі 26 843 грн 87 коп., після утримання податку та збору до виплати визначено 21 609 грн 31 коп., вказані грошові кошти виплачено перерахунком ОСОБА_1 на картку 18 травня 2016 року. Таким чином, з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів за період з 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 14 651 грн 11 коп.

04 грудня 2017 року військовою частиною НОМЕР_1 подано касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року, в якій заявник просить скасувати вказане судове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем не порушувалися строки виплати грошового забезпечення, яке виплачувалося щомісяця, а рішення щодо виплати частини винагороди за виконання особливо важливих завдань було прийнято судом. Рішення суду про стягнення сум на користь ОСОБА_1 набрало законної сили 06 серпня 2014 року, а виконавчий лист пред`явлено позивачем до виконання лише 28 березня 2016 року. Таким чином, позивач не отримав виплату за судовим рішенням з власної вини, а тому вказана сума компенсації не підлягає. Крім того, ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 15 березня 2017 року, оскільки апеляційну скаргу подано 22 травня 2017 року, а про судове рішення стало відомо 16 березня 2017 року.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 02 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлена обов`язковість компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Згідно статті 2 Закону під доходами, що підлягають компенсації, розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Статтями 3,4 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться), при цьому, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року визнано протиправними дії військової частиниНОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 06 серпня 2010 року надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військові звання та надбавки за вислугу років.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування доплати надбавки за виконання особливо важливих завдань в загальній сумі 26 843 грн 87 коп., після утримання податку та збору до виплати визначено 21 609 грн 31 коп., вказані грошові кошти виплачено перерахунком ОСОБА_1 на картку 18 травня 2016 року.

Правильно застосувавши положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів за період з 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 14 651 грн 11 коп.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 254 КАС України (тут і далі у редакції, чинній станом на 23 липня 2014 року) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

За змістом частини першої статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 умисно не звертався за видачею виконавчого листа до 28 березня 2016 року, а тому не отримана з його вини заробітна плата не підлягає компенсації, є необґрунтованими, оскільки обов`язок виконати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року виник у відповідача з моменту набрання судовим рішенням законної сили незалежно від обставин звернення постанови до примусового виконання.

Доводи касаційної скарги щодо своєчасності виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 спростовуються постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року, якою визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 06 серпня 2010 року надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військові звання та надбавки за вислугу років.

Не становлять підстави скасування оскаржуваного судового рішення й посилання у касаційній скарзі на пропуск ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 15 березня 2017 року з огляду на таке.

Згідно відбитку поштового календарного штемпелю на конверті апеляційну скаргу здано ОСОБА_1 до відділення поштового зв`язку 19 травня 2017 року протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту оскаржуваного рішення.

Таким чином, недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема, особі не надіслана протягом строку на апеляційне оскарження копія повного тексту рішення суду першої інстанції, а тому цю обставину апеляційний суд обґрунтовано визнав підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують установлені судом обставини.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв