Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/521/18

Провадження № 2/126/546/2018

"21" серпня 2018 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до відповідача приватного нотаріуса Бершадського РНО ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії з тих підстав, що як стверджує відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2000 року ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_5 право на земельну частку (пай), що належала померлій на підставі сертифікату серії ВН № 0485633. На підставі рішення 27 сесії 3 скликання Війтівської сільської ради від 28.12.2001 року ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Війтівської сільської ради Бершадського району. Будучи громадянкою ОСОБА_6 Федерації, ОСОБА_1 зрозуміла, що повертатись на батьківщину своїх батьків вона не буде, тому надала довіреність на продаж належної їй земельної ділянки. З метою виконання доручення ОСОБА_1, ОСОБА_4 домовилась з ОСОБА_3 про продаж йому земельної ділянки, обговоривши всі умови договору. Врегулювавши всі питання з метою посвідчення їх усного договору, вони звернулись до приватного нотаріуса Бершадського РНО ОСОБА_2 Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 349/02-31 від 28.11.2017 року у посвідченні договору було відмовлено через пропуск строку, наданого іноземцям для відчуження земель сільськогосподарського призначення. Вважає дану постанову незаконною з тих підстав, що право власності на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 набула до того, як чинним Земельним кодексом України з січня 2002 року іноземних громадян було зобов'зано відчужувати протягом року від прийняття спадщини земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Крім того, ОСОБА_5 померла 1998 року, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 отримала 2000 року, однак при цьому вона набула лише право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, належного померлій. Безпосередньо та конкретно право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення вона набула у 2001 році після отримання державного акту. Отже саме право власності на землю їй не перейшло у спадок, а було набуто на підставі рішення Війтівської сільської ради. Усі ці роки ОСОБА_1 розпоряджалась належною їй земельною ділянкою, контролювала її використання за цільовим призначенням шляхом надання довіреності громадянці України. Просить скасувати постанову приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_2 № 349/02-31 від 28.11.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки; зобов'язати приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_2 вчинити нотаріальні дії з посвідчення договору відчуження ОСОБА_4, як представником ОСОБА_1 громадянки ОСОБА_6 Федерації, земельної ділянки, що розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва шляхом її продажу ОСОБА_3

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу в його відсутність.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згфдно ст. 5 ч.1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право заінтересованої особи на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні до суду.

Згідно ст. 22 ч. 5 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Відповідно до ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття, в тому числі внаслідок спадкування, та припинення права власності.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, суд вважає, що відмова відповідача посвідчити громадянці ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_1 договір відчуження земельної ділянки є безпідставною та такою, що порушує її право власності, а позов ОСОБА_1 є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 81, 125, 143, 145 Земельного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Скасувати постанову приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_2 № 349/02-31 від 28.11.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Зобов'язати приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_2 вчинити нотаріальні дії з посвідчення договору відчуження ОСОБА_4, як представником ОСОБА_1 громадянки ОСОБА_6 Федерації, земельної ділянки, що розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва шляхом її продажу ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол