Справа № 500/4475/16-ц
Провадження № 2-з/500/129/18
УХВАЛА

19 грудня 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Наконечній В.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

про

стягнення грошової компенсації

В С Т А Н О В И В

Позивач заявила клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 17/160 часток відповідачів за адресою житлового будинку №12 кв.№1 по вул. Тульчианівській м. Ізмаїла Одеської області.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили, з урахуванням чого заява розглядається у порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Роз'ясненнями п.4-6 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи: не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює; таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад/обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Позовні вимоги стосуються стягнення компенсації за витрати, що були понесені на капітальний ремонт з посиланням на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2018 року про визнання за позивачем права власності на 17/160 часток за вказаною адресою, що складає 1/4 частку у квартирі.

Право власності відповідачів на частки у вказаній квартирі підтверджене витягами з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Вказані обставини є такими, що зумовлюють обґрунтування заявлених вимог у вигляді забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 150 ч.1 п.1 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 157 ч.1 ЦПК України ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 259-260 ЦПК України

У Х В А Л И В:

У забезпечення позову накласти арешт на належні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частки за адресою житлового будинку №12 кв.№1 по вул. Тульчианівській м. Ізмаїла Одеської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_5