Справа № 442/5168/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/892/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Апеляційний суд Львівської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф.,Приколоти Т.І.

секретар Яремко Е.Р.

розглянувши без повідомлення учасників справи в м.Львові цивільну справу №442/5168/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року ухваленого судом у складі судді Нагірної О.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із позовом та з врахуванням збільшених позовних вимог просить зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути джерело підмокання її стіни шляхом демонтажу ванни та водяних і каналізаційних труб з сумісної стіни квартири № 1 та № 2 вул. Тарнавського, 45 в м. Дрогобич Львівської області; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 3076,00 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та 7767,60 грн. судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що їй на підставі договору дарування належить 1/2 ідеальна частина житлового будинку № 45 по вул. Тарнавського в м. Дрогобич. Друга половина вказаного будинковолодіння належить відповідачам по справі. Відповідачі самочинно, без належних дозвільних документів та проекту, облаштували у своїй частині будинку ванну. З цього часу її стіна, за якою знаходиться ванна, систематично замокає. На звернення позивачки до сусідів щодо усунення замокання її стіни та відшкодування збитків, останні ігнорують. Крім цього, посилається на те, що факт замокання її стіни повязано із облаштуванням ванної кімнати відповідачами по справі, що стверджується актом заливу житлового приміщення від 01.08.2016р., складеним керівником МПП «Водоремонтник». Також в обгрунтування вимог посилається на висновок, складений судовим експертом ОСОБА_5, а також висновок № 3573, складений 26.12.2017р. судовим експертом ОСОБА_6

Згідно вказаних висновків причиною замокання може бути облаштування ванни, при цьому жодних інших причин експертиза не встановила. З вищевикладеного слідує, що саме порушення ДБН призвели до завдання шкоди її майну. Поряд з тим, внаслідок протиправних дій відповідачів позивачка понесла матеріальні витрати та зазнала моральної шкоди, яку оцінює в 10000 грн. що і просить стягнути з відповідачів солідарно.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суд посилався на те, що акт заливу житлового приміщення від 01.08.2016 року є неналежним доказом, оскільки він складений з порушенням п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій не врахувавши те, що зазначені Правила не поширюються на даний акт, оскільки стосуються ЖЕКів , а не господарських підприємств. Судом проігноровано висновки судових експертиз, якими стверджується факт залиття відповідачами стіни її квартири з якою межує санвузол у квартирі відповідачів. Поза увагою суду залишився факт визнання позову відповідачем, яка в дебатах зазначила, що причиною замокання стіни є наявність за цією стіною ванної кімнати та у зв'язку з відсутністю коштів на ремонт вона не може усунути причини замокання. Суд не врахував того, що відповідач на спростування позовних вимог не надала жодних доказів, які б підтвержували те, що шкоди завдано не з її вини. Ухваливши таке рішення, суд позбавив її можливаості отримати судовий захист від протиправної бездіяльності відповідачів. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначає, що вважає рішення суду законним та обгрунтованим. Стверджує, що відсутність вини у заподіянні позивачці матеріальної та моральної шкоди виключає відповідальність відповідно до гл.82 ЦК України. Посилання позивача на висновки експерта складеного експертом ОСОБА_5 є необгрунтованими, оскільки такий висновок не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема дослідження причин залиття вказаним експертом не проводилось, а такий зроблений лише на підставі акту від 01.08.2016 року . Крім цього, відповідач не був повідомлений про час та місце проведення екпертного дослідження. Звертає також увагу, що у висновку експерт посилається на ДБН 2005 року, однак такі не можуть бути застосовані, оскільки відповідно до інвентаризаційної справи ванна в будинку була влаштована станом на 2003 рік, тобто до введення в дію даних будівельних норм. Акт від 01.08.2016 року складений з порушенням, оскільки безпосередньо огляд квартири не проводився та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що особа яка склада цей акт має на це повноваження. Стверджує, що суд надав вірну оцінку зібраним у справі доказам, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач подала відповідь на відзив, який аналогічний доводам апеляційної скарги.

Відповідно до статті 369 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі є співвласниками по ? частки житлового будинку у м.Дрогобич вул. Тарнавського 45. Позивачу ОСОБА_2 належить квартира №1, відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартира №2.

Із акту заливу житлового приміщення від 01.08.2016 року складеного керівником МПП «Водоремонтник» ОСОБА_7 вбачається, що останній як фахівець підтвердив, що стіна в квартирі АДРЕСА_1, що межує з квартирою №2 знаходиться у замоклому стані. Вказані обставини можуть призвести до руйнування і обвалу даної несучої стіни, до знищення паркетної підлоги, виникненню в квартирі грибка.

Даний залив стіни пов»язаний із розгерметизацією системи водопроводу та водовідведення у облаштованій за стіною ванни в квартирі АДРЕСА_2. (а.с.31).

Зазначене підтверджується долученими до матеріалів справи фотосвітлинами та визнанням відповідачами факту заливу стіни в частині приміщення позивача за стіною якого облаштована ванна.

Судом при розгляді справи по суті неодноразово призначалися ряд експертиз як для визначення причин залиття стіни так і для визначення вартості робіт та матеріалів, необхідних для відновлення технічного стану стіни у житловому будинку №45 по вул.Тарнавського у м.Дрогобич Львівської області, а також за заявою позивача судовим експертом надавалося будівельно-технічне дослідження по заяві позивача ОСОБА_2 визначення причинно-наслідкового зв»язку залиття стін.

Згідно Висновку № 5694 від 28 лютого 2017 року судової будівельно-технічної експертизи складеної експертом Львівського НДІСЕ ОСОБА_6 вартість робіт та матеріалів, необхідних для відновлення технічного стану стіни у житловому будинку № 45 по вул.Тарнавського у м.Дрогобич станом на день проведення дослідження становить 3 076,00 грн. (а.с.41- 46).

Згідно Висновку №14 від 11 травня 2016 року будівельно-тхнічного дослідження по заяві ОСОБА_2 по визначенню причин залиття стін в квартирі №1 житлового будинку №45 по вул.Тарнавського у м.Дрогобич складеного судовим експертом ОСОБА_5, влаштування ванни у ванній кімнаті під літ.2-5 квартири АДРЕСА_3 не відповідає пункту 2.28 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та розгерметизація системи водопроводу та водовдведення у ванній кімнаті згідно акту заливу житлового приміщення складеного керівником МПП «Водоремонтник» ОСОБА_8 могли стати причиною залиття стін у квартирі АДРЕСА_4.

Причинно-наслідковий зв»язок між замоканням стін у квартирі АДРЕСА_5 та наявності ванної кімнати, яка відноситься до квартири АДРЕСА_6 існує. Влаштування ванни безпосередньо до міжквартирної стіни у ванній кімнаті під літ.2-5 квартири «2 по вул.Тарнавського,45 у м.Дрогобичі Львівської області, що не відповідає вимогам пункту 2.28 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» і є причинно-наслідковим зв»язком між замоканням стін в квартирі №1 та наявністю ванної кімнати у квартирі №2 житлового будинку по вул.Тарнавського 45 у м.Дрогобич Львівської області. (а.с.73-76).

У Висновку будівельно-технічної експертизи від 26 грудня 2017 року складеного судовим експертом Львівського НДІСЕ ОСОБА_6 відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2017 року зазначено, що надати повну картину, а саме встановлення причини залиття житлової кімнати квартири №1, експертним шляхом не надається можливим так як огляд проводився 08.11.2017 року, тобто згідно дати оформлення акту обстеження через рік після залиття.

Причина замокання частини стіни у житловій кімнаті, позначеної на плані циф.1-4 загальною площею 22,30 кв.м в квартирі АДРЕСА_7, яка межує з ванною кімнатою, позначеною на плані циф. 2-5 загальною площею 3, 7 кв.м в квартирі №2 у вказаному будинку згідно акту обстеження від 01.08.2016 року, причиною зазначено: даний залив стіни пов»язаний із розгерметизацією системи водопроводу та водовідведення в облаштованій за стіною ванни в квартирі АДРЕСА_8.

Причинно-наслідковий зв»язок між замоканням стін в квартирі АДРЕСА_9 та нявності ванної кімнати в квартирі АДРЕСА_10, яка влаштована безпосередньо до міжквартирної стіни кімнати, яка у квартирі №1 цього ж будинку є житловою, може бути невідповідність п.2.28 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». ( а.с. 97-99).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що акт заливу житлового приміщення від 01.08.2016 року є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням п.2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій (далі Правил) затверджених Наказом Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки на підставі ззазначеного акту, Висновків експертиз, зібраних по справі доказів у їх сукупності та фактичним визнанням причин залиття стіни відповідачами, однак неможливістю відшкодування шкоди через відсутність коштів презюмується вина відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Із доданих до матеріалів заяв позивача ОСОБА_2 із зверненнями в різні інстанції в тому числі до начальника КП ЖЕО м.Дрогобича та отриманої відповіді №451 від 25.04.2016 року вбачається, що житловий будинок №45 на вул. Тарнавського м.Дрогобича не знаходиться на балансі підприємства, тому скласти акт про залиття квартири немає можливості. (а.с.8).

Враховуючи зазначений лист та Витяги з Державного реєстру про право власності сторін по справі, встановлено, що житловий будинок у якому проживають сторони по справі у м.Дрогобичі вул.Тарнавського,45 відноситься до власних житлових будинків із виділеними частками по ? кожному співвласнику, а відтак помилковим є висновок суду що акт від 01.08.2016 року не відповідає Правилам, оскільки такі на індивідуальні житлові будинки не поширюються.

ВІдтак факт залиття міжкімнатної стіни співвласників є очевидним, не заперечується сторонами , підтверджується актом про залиття, Висновком експертного дослідження № 14 від 11 травня 2016 року складеним експертом ОСОБА_5 в якому чітко зазначено, що влаштування ванни у ванній кімнаті під літ. 2-5 квартири АДРЕСА_11 не відповідає вимогам пункту 2.28 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.»

Крім цього, Висновком № 3573 від 26 грудня 2017 року експерта Львівського НДІСЕ ОСОБА_6 підтверджено зазначене вище як причинно-наслідковий зв»язок між замоканням стін та облаштуванням ванни із порушенням п.2.28 ДБН В 2.2-15-2005 (а.с. 98).

На спростування висновків експертиз та самого факту залиття міжкімнатної стіни співвласників житлового будинку, відповідачами не надано жодного доказу, який би заперечив порушення ДБН чи підтвердив відповідність облаштування ванної кімнати із встановленням ванни біля міжкімнатної стіни, що може бути негативним наслідком і для самих відповідачів.

Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В порушення вимог ст. 82 ч.1 ЦПК судом не надано належної оцінки виступу в дебатах ОСОБА_3, яка визнала, що причиною замокання міжкімнатної стіни є облаштування ванни за спільною стіною.

За змістом статті 1166 ч.1 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідачами по справі не надано жодного доказу про відсутність їх вини у заподіянні шкоди позивачу ОСОБА_2, яка має місце.

Відповідно до Висновку № 5694 від 28 лютого 2017 року вартість робіт та матеріалів, необхідних для відновлення технічного стану стіни у житловому будинку №45 по вул.Тарнавського у м.Дрогобич Львівської області станом на день проведення експертизи становить 3 076,00 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що завдана позивачу матеріальна шкода в розмірі 3 076,00 гривень підлягає відшкодуванню із відповідачів по справі.

Позивач по справі у своїх позовних вимогах та в апеляційній скарзі зазначає, що їй завдано моральної шкоди на суму 10 000 грн. внаслідок залиття стіни та просить таку стягнути з відповідачів.

Відповідно до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у статті 1167 ЦК. Статтею 23 ч.2 ЦК зазначено перелік обставин у яких визначенається моральна шкода завдана фізичній особі.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн. позивач не надала суду доказів тих обставин, які їй завдані на суму 10 000 грн. Відтак, судом беруться до уваги пояснення позивача ОСОБА_2 про затрати її часу на складання акту, судові засідання тощо, неспокій з приводу залиття, переживання за наслідки, дискомфорт у власній квартирі, що оцінюється судом в 1000 (одну тисячу) гривень.

Відповідно до ст.ст. 133-142 ЦПК при постановленні рішення суд вирішує питання судових витрат.

Статтею 133 ЦПК визначено перелік судових витрат.

Із матеріалів справи та позовних вимог встановлено, що позивач понесла витрати на оплату судових експертиз в розмірі 7016, 60 грн., що підтверджується доданими квитанціями (а.с.53,78, 111).

Крім цього, на правничу допомогу згідно доданого розрахунку та переліку наданої правничої допомоги позивачем затрачено 1 000 грн., на посвідчення довіреності 200 грн. (а.с.54), на судовий збір при подачі позову 551 грн.20 коп. та при подачі апеляційної скарги 704 грн.- всього 2 255,20 грн. .

Згідно статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов»язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає до скасування із задоволенням позовних вимог частково при стягненні моральної шкоди.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 369 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 383, 384, 391 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2018 року скасувати.

Постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровата та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія КЛ 122425, виданий 12 травня 2016 року Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, прожив. ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 в користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КА 626562 виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 14 листопада 1997 року, ІПН НОМЕР_3, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6.- майнову шкоду в розмірі 3 076,00 грн.(три тисячі сімдесять шість грн.);

моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча грн.), витрати за проведення експертизи в розмірі 7 016,60 грн. (сім тисяч шістнадцять грн. 60 коп.), за оплату судового збору 1 255 грн. (одна тисяча двісті п»ятдесять п»ять грн.), за посвідчення довіреності 200 (двісті) грн. та правничу допомогу 1 000 (одна тисяча) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді О.Ф.Павлишин

ОСОБА_9