Справа № 487/1135/18
Номер провадження 2/489/2156/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Супрун Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом , яким просив, з урахуванням збільшених позовних вимог: визнати недійсним пункти 1.1.5.13, 1.1.5.14, 1.1.5.24 «Умов та правил надання банківських послуг» як невідємної частини договору банківського обслуговування, укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанк»; визнати недійсними транзакції зі списання коштів з емітованого ПАТ КБ «Приватбанк» електронного платіжного засобу «картка Універсальна № 5168 7423 3708 3558»: на суму 95 грн. + комісія 3,8 грн. згідно квитанції № P24AP24A322389603A60812 від 16.11.17, на суму 2502 грн. + комісія 100,08 грн. згідно квитанції № P24AP24A322392093A17227 від 16.11.17, на суму 16000 грн. + комісія 640 грн. згідно квитанції № P24AP24A322394215A37320 від 16.11.17; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» 19340,88 грн. безпідставно списаних коштів, 59183,09 грн. пені, 1932 грн. моральної шкоди, 2850 грн. витрат на правничу допомогу; скасувати нараховані відповідачем відсотки на суму 31513,36 грн., штрафи за прострочку по кредиту на суму 1050 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за розпорядженням невідомої особи 16.11.2017 року відповідачем були здійснені несанкціоновані перекази з належного позивачу банківського рахунку на загальну суму 19340,88 грн. Оскільки вказану суму відповідачем на рахунку не відновлено, то на підставі ч.5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» на користь позивача має бути сплачено 59183,09 грн. пені в розмірі 3% на день від загальної суми безпідставно списаних коштів з за період від дати списання до дати подання позову, а також заподіяна безпідставним списанням коштів моральна шкода в розмірі 10% від списаної суми. Внаслідок безпідставного списання коштів з кредитної картки на вказану суму відповідачем нараховані відсотки на суму 31513,36 грн. та штрафи за прострочку по кредиту на суму 1050 грн. Також несправедливими умовами договору з банком позивач вважає пункт 1.1.5.13 «Умов та правил надання банківських послуг» щодо встановлення відповідальності банку за непідтверджені клієнтом операції тільки з моменту отримання письмової заяви, пункт 1.1.5.14 щодо відповідальності клієнта за всі операції у повному обсязі, а також вважає недійсним пункт 1.1.5.24, який не відповідає закону в частині встановлення розміру пені за неналежний переказ.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, посила.чись на те, що всі спірні операції 16.11.2017 року здійснювалися з електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, вхід у систему Приват-24 здійснювався з ІР-адрес позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги. Представник відповідача не з'явився, повідомлений належним чином.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку позивач та відповідач 27.08.2014 року уклали договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито банківський рахунок(далі «Договір»).

Підписавши заяву про відкриття рахунку, позивач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору, а не будь-яких інших договорів.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються в тому числі Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), що розміщуються в мережі Інтернет за адресою htpps://privatbank.ua/terms/ і є невідємною частиною договору банківського обслуговування.

За змістом ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до пункту 1.1.5.13 «Умов та правил надання банківських послуг» ОСОБА_2 несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви ОСОБА_2 про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 1.1.2.1.6 клієнт зобовязаний у разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) ОСОБА_2 про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання.

Відповідно до пункту 1.1.2.1.13.1 у випадку заперечення власником картки операцій, здійснених з використанням карток, стікеру PayPass або інформації, нанесеної на картці, власник картки зобов'язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунка звернутися в ОСОБА_2 і заявити про операції, що оскаржуються, і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає таку необхідність).

Відповідно до пункту 1.1.2.1.14 клієнт зобовязаний у випадку якщо держателю картки відомі факти про незаконне використання картки, держатель картки зобов'язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стікера PayPass, ПІНа надати в ОСОБА_2 докладний виклад обставин втрати картки, стікера PayPass і/або ПІНа і відомі факти про їх незаконне використання.

Відповідно до пункту 1.1.2.1.21 клієнт зобовязаний негайно повідомляти ОСОБА_2 шляхом дзвінка до Колл-центру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту, про втрату/викрадення карти, стікера PayPass, SIM-картки мобільного телефону, несанкціоновані транзакції за його рахунками (а також за рахунками 3-х осіб).

Відповідно до пункту 2.1.1.6.1 клієнт має право доручити Банку заблокувати кошти, розміщені на відповідному картрахунку, звернувшись до Банку особисто або за телефонами 3700 (безкоштовно по Україні), 092-000-00-02 (для VIP-клієнтів), +38 056 716 31 (для дзвінків з-за кордону).

Встановлення умови про відповідальність клієнта за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту його письмової заяви не свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обовязків, оскільки пунктом 2.1.1.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено можливість для споживача заблокувати кошти на рахунку, чим попередити несанкціоновані транзакції, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За змістом пункту 1.1.5.14 клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Вищевказана умова також не є несправедливою, оскільки відповідальність клієнта в зазначеному випадку залежить від дотримання ним порядку використання засобів доступу до рахунку, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За змістом пункту 1.1.5.24 у разі безпідставного або помилкового перерахування грошей з рахунку ОСОБА_2 зобов'язується перерахувати (повернути) ОСОБА_2 списану суму коштів і сплатити ОСОБА_2 пеню у розмірі 0,01 % від суми перерахування за кожний день, починаючи від дня помилкового перерахування до дня повернення суми перерахування.

Відповідно до пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки пункт 1.1.5.24 суперечить нормі Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яка не передбачає можливості встановлення пені в розмірі меншому, ніж 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, позовні вимоги в частині визнання цього пункту недійсним підлягають задоволенню.

16.11.2017 року відповідачем були проведені транзакції зі списання коштів з рахунку позивача(електронного платіжного засобу «картка Універсальна №083558»):

о 19 год.11 хв.28 с. - на суму 95 грн. + комісія 3,8 грн. згідно квитанції №P24AP24A322389603A60812;

о 19 год.15 хв.02 с. - на суму 2502 грн. + комісія 100,08 грн. згідно квитанції №P24AP24A322392093A17227;

о 19 год.18 хв.58 с. - на суму 16000 грн. + комісія 640 грн. згідно квитанції №P24AP24A322394215A37320.

На всіх вищевказаних квитанціях дату валютування зазначено 17.11.2017 року.

16.11.2017 року о 19 год.16 хв. у системі інтернет-банкінгу Приват24 позивачем заблоковано карту 5168****3558, о 19 год.18 хв. з телефонного номеру позивача здійснено телефонний дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «Приватбанк» 3700, о 19 год.47 хв. на офіційному сайті Кіберполіції України залишено звернення за №40065.

17.11.2017 року позивачем на адресу відповідача направлено письмову заяву про викрадення грошей з карткового рахунку та подано заяву про вчинення злочину щодо несанкціонованого списання коштів з банківського рахунку до відділу протидії кіберзлочинам в Миколаївській області Причорноморського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

Листом від 31.01.2018 року відповідач повідомив позивача, що переказ коштів було здійснено шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24, вхід до якої здійснено з ІР-адреси, з якої входи до додатку ним здійснювалися і раніше. При цьому вхід було здійснено із коректним введенням особистих даних, порушень з боку співробітника банку під час розмови з оператором не виявлено, а умовами договору відповідальність за неналежне зберігання особистої інформації покладено на клієнта.

Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.1073 ЦК України разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За змістом пункту 1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

За змістом пункту 14.14 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. У разі невиконання банком обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Відповідно до пункту 1.1.2.2.11 договору правом клієнта є отримувати інформацію про операції з використанням електронного платіжного засобу шляхом підключення інформування за системою Mobile Banking або отримання виписок у відділенні Банку, системою Internet Banking Приват24, в іншому випадку вважається, що клієнт відмовився отримувати інформацію про операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

За змістом пунктів 1.3, 1.8, 1.9, 1.12, 1.13 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»: дата валютування - зазначена платником у розрахунковому

документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з

якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи; еквайрингова установа (еквайр) - юридична особа, яка здійснює еквайринг; еквайринг - послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі; емісія електронних платіжних засобів (далі - емісія) - проведення операцій з випуску електронних платіжних засобів певної платіжної системи; емітент електронних платіжних засобів (далі - емітент) - банк, що є учасником платіжної системи та здійснює емісію електронних платіжних засобів.

Відповідно до ст.40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів.

Відповідно до пунктів 8, 9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 05.12.2014 року №705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що позивач до настання дати валютування невідкладно після виявлення несанкціонованих операцій із електронним платіжним засобом за номером телефону 3700 повідомив відповідача, що спірні транзакції ним не проводились, а відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів передачі або втрати позивачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, то відповідач як емітент платіжного засобу зобовязаний був відновити залишок коштів на рахунку клієнта в розмірі 19340,88 грн., що становить суму списаних з останнього 16.11.2017 року коштів, тому позовні вимоги в частині визнання недійсними транзакцій та стягнення коштів у вказаній сумі підлягають задоволенню.

10.11.2017 року позивачем здійснено перший платіж в розмірі 1399,90 грн. з рахунку №083558 за покупку на суму 13999,00 грн за сервісом «Оплата частинами».

Відповідно до пункту 1.1.1.93 Договору «Оплата частинами» - сервіс з організації обслуговування та проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток, на які поширюється сервіс «Оплата частинами», з яких власник картки доручає Банку оплатити вартість товару підприємству в розмірі, зазначеному у квитанції, надрукованій на POS-терміналі під час авторизації сервіса «Оплата частинами».

Відповідно до пункту 2.1.1.14.3.1 Договору при здійсненні ОСОБА_2 оплати за товар кредитною картою через сервіс «Оплата частинами» в торгово- сервісному підприємстві , з яким ОСОБА_2 уклав договір розширеного сервісу з частковим відшкодуванням, ОСОБА_2 доручає Банку щомісячно списувати платежі на користь торгово -сервісного підприємства в кількості і розмірі, зазначених у чеку.

За змістом пунктів 2.1.1.14.7, 2.1.1.14.8 Договору у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата Частинами», ОСОБА_2 доручає Банку встановити овердрафт/ Технологічний кредитний ліміт (для Преміальних карток) на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу. У разі списання регулярного платежу (крім першого, в момент транзакції) за сервісом «Оплата частинами» з картки ОСОБА_2 за рахунок кредитних коштів додатково утримується комісія 4% від суми такого списання.

З наданої відповідачем виписки про рух коштів за рахунком позивача вбачається списання коштів як відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою в розмірі 3,5 відсотка(з 01.06.2018 року операція мала найменування «пеня за прострочку за кредитом»): 01.01.2018 року 1191,44 грн., 01.02.2018 р. 1817,45 грн., 01.03.2018 р. 1856,21 грн., 01.04.2018 року 2301,67 грн., 01.05.2018 року 2491,77 грн., 01.06.2018 року 2864,63 грн., 01.07.2018 року 3076,35 грн., 01.08.2018 року 3510,36 грн., 01.09.2018 року 3871,82 грн., 01.10.2018 року 4050,30 грн., 01.11.2018 року 4481,36 грн., а всього на суму 31513,36 грн. Окрім того, з 01.01.2018 року по 01.11.2018 року позивачу нараховано пеню за прострочку кредиту понад 100 грн. в сумі 1050,00 грн.

Враховуючи, що на рахунку позивача було обліковано кредит внаслідок неналежних переказів, здійснених відповідачем 16.11.2017 року трьома транзакціями, нарахування відсотків за використання кредитного ліміту та пені за прострочку кредиту є неправомірним, тому зазначені відсотки на суму 31513,36 грн. та штрафи на суму 1050,00 грн. підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Оскільки між сторонами було укладено договір банківського рахунку, тому відповідальність за неналежний переказ застосовується згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Посилання позивача на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №6-2558цс15 є безпідставними, оскільки правовідносини у зазначеній справі виникли між сторонами саме у зв'язку з неналежним виконанням банком зобов'язань за договором банківського вкладу, що передбачає відповідальність, встановлену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, тоді як у цій справі спірні правовідносини виникли з іншого договору - договору банківського рахунку, який за своєю правовою природою є відмінним від договору банківського вкладу. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року по справі №470/493/17.

Враховуючи положення пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та межі позовних вимог щодо кількості днів прострочення повернення суми неналежного переказу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 1972,77 грн.(19340,88 грн.*102 дні прострочення*0,1%), тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» факт заподіяння моральної шкоди пов'язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Враховуючи, що вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена позивачем на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів» та за нормами цього Закону відшкодовується лише в тому разі, якщо заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, позовні вимоги задоволенню у цій частині не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність небезпеки для його життя чи здоровя від несанкціонованих транзакцій.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1948,37 грн.(704,8 грн.+704,8 грн.+ 538,77 грн.), виходячи з двох вимог немайнового характеру про визнання недійсними пункту договору та транзакцій і 1% задоволених майнових вимог(19340,88 грн.+1972,77 грн.+31513,36 грн.+1050,00 грн.)

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката підтверджено актом виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.02.2018 року на суму 2850,00 грн., тому пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню 1358,61 грн. таких витрат((19340,88 грн.+59183,09 грн.+1932,00 грн.+31513,36 грн.+1050,00 грн.)*2850,00 грн./(19340,88 грн.+1972,77 грн.+31513,36 грн.+1050,00 грн.)).

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265,280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача задовольнити частково.

Визнати недійсним пункт 1.1.5.24 «Умов та правил надання банківських послуг» як невідємної частини договору банківського обслуговування, укладеного 27.08.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1

Визнати недійсними транзакції зі списання коштів з емітованого ПАТ КБ «Приватбанк» електронного платіжного засобу «картка Універсальна № 5168 7423 3708 3558»: на суму 95 грн. + комісія 3,8 грн. згідно квитанції №P24AP24A322389603A60812 від 16.11.2017; на суму 2502 грн. + комісія 100,08 грн. згідно квитанції №P24AP24A322392093A17227 від 16.11.2017; на суму 16000 грн. + комісія 640 грн. згідно квитанції №P24AP24A322394215A37320 від 16.11.2017.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 19340,88 грн. безпідставно списаних коштів, 1972,77 грн. пені.

Скасувати нараховані Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» за договором з ОСОБА_1 відсотки за кредитом на суму 31513,36 грн., штрафи за прострочку по кредиту на суму 1050,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1358,61 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України 1948,37 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено 17.12.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова