Справа № 346/1983/18
Провадження № 2/346/1254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого- судді П»ятковського В.І.,

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Старий Гвіздець, по вул. Січових Стрільців, 37, Коломийського району належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була його мати ОСОБА_3.

Станом на 01 липня 1990 року у даному будинку проживали: голова двору ОСОБА_3, яка померла 14 серпня 2017 року, її чоловік (батько позивача) ОСОБА_4, та її сини - ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_5.

Померла ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла йому, ОСОБА_1, який прийняв спадщину після смерті матері, однак державний нотаріус Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Окрім нього спадкоємцем за законом на обовязкову частку є чоловік померлої, його батько ОСОБА_4, який від обовязкової частки у спадщині померлої відмовився, подавши відповідну заяву у визначений законом термін. Інших спадкоємців як за законом, так і за заповітом не має. ОСОБА_5 виписався з даного будинку 29 червня 2000 року, своєї частки із майна колгоспного двору не витребував, а тому втратив право на її виділ, а 06 грудня 2000 року помер. Спадкоємців, які б претендували на спадщину, після його смерті не має. Відповідач не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно в цілому за ним, позивачем.

Просить суд визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з»явився і в свою чергу подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 16 лютого 1968 року одружились ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (д.п. Бортейчук) ОСОБА_3, актовий запис №3 (а.с.43).

30 травня 1969 року народився позивач, ОСОБА_1, а 18 березня 1971 року ОСОБА_5, їхніми батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.34, 37), які надалі проживали у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Старий Гвіздець, по вул. Січових Стрільців, 37, Коломийського району, який належав до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивача, ОСОБА_3. Наведене підтверджується довідкою №235/02.2-20 Старогвіздецької сільської ради від 27 листопада 2017 року (а.с.29).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку проживали: ОСОБА_3, голова двору, ОСОБА_4 - чоловік та сини ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою №235/02.2-20 Старогвіздецької сільської ради від 27 листопада 2017 року (а.с.29).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали вищевказані особи, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/4 частині.

06 грудня 2000 року помер ОСОБА_5, про що 08 грудня 2000 року зроблено запис № 106, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ИД № 092039 (а.с. 33).

ОСОБА_5 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 до 29 червня 2000 року, вибув в м. Почаєв, що підтверджується довідкою Старогвіздецької сільської ради № 215 від 26 квітня 2018 року (а.с. 30).

14 серпня 2017 року ОСОБА_3 померла, про що 15 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 24, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - НМ № 255605 (а.с.31).

Померла залишила заповіт, посвідчений 26 жовтня 2001 року секретарем Старогвіздецької сільської ради Коломийського району та зареєстрований в реєстрі за № 389, згідно якого все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_1 (а.с.32).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом на 1/4 частину спірного будинковолодіння, яку прийняв позивач, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою, що підтверджується заявою про прийняття спадщини та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50065499 від 29 листопада 2017 року, спадкова справа № 430/2017 (а.с.38, 39).

29 листопада 2017 року ОСОБА_4 подав заяву про відмову від спадщини після смерті дружини ОСОБА_3, згідно якої відмовився від належного йому права на обовязкову частину у спадщині, що залишилася після смерті дружини на користь спадкоємця згідно вищевказаного заповіту ОСОБА_1 (а.с. 44).

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстровано (а.с.45).

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ" від 18 квітня 2018 року за № 61261 право власності на вказане будинковолодіння не зареєстровано (а.с. 6).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» від 24 квітня 2018 року житловий будинок в с. Старий Гвіздець, вул. С.Стрільців, 37, Коломийського району має загальну площу 61,3 кв.м., житлову 44,7 кв.м.(а.с.7-10).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 25 квітня 2018 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 183950,00 грн (а.с.12-289).

Виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, який у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 247 ч.2, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Старий Гвіздець, вул. Січових Стрільців, 37, Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2018 року.

Суддя П'ятковський В. І.