Справа № 182/778/16-ц
Провадження № 2/0182/263/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Рибакової В.В., при секретарі - Малишко Д.О., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, поділ спільного сумісного майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, поділ спільного сумісного майна, який уточнювала (а.с.1-4,32а-35), посилаючись на наступні обставини.

З травня 2010 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, вони вели спільне господарство, бюджет, вирощували та продавали сільськогосподарську продукцію. Вони разом мешкали у матері відповідача в будинку АДРЕСА_3, разом робили заощадження на купівлю житлового будинку. У серпні 2010 року вона дізналась про свою вагітність. У цей період вони вирішили придбати житловий будинок АДРЕСА_4, разом ходили дивитися будинок, який їм сподобався. Будинок вони придбали за 11000,00 доларів США за їх заощадження та за гроші наданні її матір'ю. Вона не могла бути присутньою при укладенні договору купівлі-продажу у нотаріуса у зв'язку з поганим самопочуттям. Тому 14.09.2010 року ОСОБА_3 оформив купівлю-продаж будинку на своє ім'я, вона йому довіряла. 23.11.2010 року вона була госпіталізована до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» ДОР» з діагнозом: вагітність 20 тижнів, загроза переривання вагітності. При госпіталізації у медичній картці стаціонарного хворого, заведеної на її ім'я, її адреса була зазначена: АДРЕСА_5. Її госпіталізували на підставі довідки про фактичне проживання за вказаною адресою, яку надавала до лікарні її свекруха. На стаціонарному лікування вона перебувала з 23.11.2010 року по 13.12.2010 року. Після виписки з лікарні вони з відповідачем знов поселилися у будинку свекрові, оскільки придбаний будинок потребував ремонту. Вони тільки завезли в будинок придбаний за спільні кошти набір корпусних меблів «Шанс» вартістю 3800,00 грн., та продовжували проживати разом з відповідачем у будинку його матері. Зазначила, що відповідачем після її виписки за власні кошти був придбаний та зареєстрований на нього автомобіль Деу Ланос, номерний знак НОМЕР_1, за 50000,00 грн.

29.01.2011 року вони уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_11 року у них народився син ОСОБА_6, після народження якого вони вселилися до спірного будинку, проте не зареєструвалися в ньому. Вказала, що відповідач ніде не працював, вона за кошти отримані на допомогу при народженні дитини займалася веденням господарства. Усі роботи з влаштування сімейного побуту лягли на неї. Відповідач нічого не хотів робити ,за п'ять років проживання в будинку не зробив жодних намагань допомогти їй навести лад в будинку.

21.05.2012 року вона зняла з належного їй банківського рахунку 14000,00 грн. для покупки металопластикових вікон, але відповідач їх так і не установив в будинку. Під час шлюбу ними також було придбано холодильник «Snage» вартістю 3100 грн. 00 коп., кондиціонер «C&aла;H DELUXE-18» вартістю 4500 грн. 00 коп. 29.03.2012 року відповідач придбав відрізки труб вартістю 2319,77 грн.

На підставі викладеного остаточно просить: встановити факт спільного проживання однією родиною та перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу її з ОСОБА_3 в період з травня 2010 року по 29.01.2011 року; визнати житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_4 спільним сумісним майном подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_4; вчинити розподіл спільного сумісного майна подружжя, яким є холодильник «Snage» RF 390 вартістю 3100,00 грн., кондиціонер «C&aго;H DELUXE-18» вартістю 4500,00 грн.; набір корпусних меблів «Шанс» вартістю 3800,00 грн.; відрізки труб вартістю 2319,77 грн., металопластикові вікна у кількості 4 штуки загальною вартістю 14000,00 грн. наступним чином: виділити їй-позивачу холодильник та кондиціонер на загальну суму 7600,00 грн., у разі відсутності вказаного майна стягнути вказану суму з відповідача, виділити відповідачу набір корпусних меблів «Шанс», відрізки труб, металопластикові вікна; стягнути з відповідача на її користь різницю вартості виділеного спільного майна в розмірі 6259,89 грн. та понесені нею судові витрати.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2016 року (а.с.38), провадження по справі було відкрито у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час).

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій редакції.

Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні, викладені в позовній заяві обставини та вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити. Позивач суду пояснила, що познайомилась з відповідачем наприкінці 2009 року, з травня 2010 року вони стали проживати разом однією родиною то у її матері, то у матері відповідача, по чотири дні в залежності від графіку їх робіт. В обох помешканням були їх особисті речі та засоби особистої гігієни. Відповідач працював водієм таксі, то офіційно, то без оформлення. Гроші збирали разом на купівлю будинку. У відповідача є земельна ділянка на якій вони вирощували сільськогосподарську продукцію, зокрема черешню, яку продавали. Влітку 2010 року вона завагітніла, вагітність була тяжкою, її поклали до лікарні. У цей час відповідач здійснив купівлю спірного будинку, який вони вибирали та дивилися разом, ціна будинку становила 11000 доларів США. Документи на будинок він оформив на себе, хоча частину грошей, а саме 2000 доларів США давала її-позивача матір, гроші давала без розписки. Також відповідач купив автомобіль Деу, який зареєстровано на нього. Про це вона дізналася у листопаді 2010 року. Вона була приватним підприємцем та від підприємницької діяльності мала заощадження в сумі 3000 доларів США, які віддала відповідачу на купівлю будинку. Відповідач також мав заощадження на які з його слів він купив автомобіль для роботи. Гроші її матері в сумі 2000 доларів США вона передала відповідачу на купівлю будинку у лікарні. Після народження дитини вони також придбали набір меблів «Шанс», коли дитині було півтора роки відповідач придбав обрізки труб, крім того вони купили холодильник, кондиціонер, металопластикові вікна, на які є підтверджуючи документи. Вважає все це майно спільним майном подружжя. Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні погодилась з поясненнями позивача, додатково пояснила, що сторони проживали однією сім'єю з травня 2010 року до реєстрації шлюбу. Коли позивача госпіталізували до лікарні, адресою її місця проживання в документах зазначено було будинок АДРЕСА_3, де сторони проживали з матір'ю відповідача. Позивач вважала, що відповідач купив будинок на них двох.

Відповідач, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині вимог щодо поділу холодильника, кондиціонера, металопластикових вікон. Не заперечували виділити позивачу холодильник та кондиціонер, залишивши відповідачу металопластикові вікна, та згодні з вимогами щодо сплати позивачу різниці вартості часток спільного майна. Інші заявлені позивачем вимоги вважають надуманими, необґрунтованими та недоведеними, тому просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач суду пояснив, що він познайомився з позивачем в кінці травня - на початку червня 2010 року, зустрічалися не часто. Позивач проживала у сестри по АДРЕСА_6, працювала в АТБ. Позивач завагітніла, проте нікуди вона не переїжджала, вони продовжували зустрічатися. Після лікарні позивач жила у своєї матері по АДРЕСА_7, туди він приїжджав її відвідати. Для того, щоб покласти позивача до районної лікарні, адже там були знайомі лікарі, адресу позивача в лікарні вказали АДРЕСА_8. Він казав позивачу, що збирається купувати будинок в м. Нікополі, так як працює в місті та у нього є гроші на покупку. Допомагав їй з ремонтом в її квартирі. Купівлю будинку планував до зустрічі з позивачем. Гроші збирала його родина. Гроші він знімав зі своїх рахунків, обмінював їх на долари та зберігав. Грошей на купівлю будинку ні позивач, ні її родина йому не давали. Позивач ніколи не працювала на його городі, не збирала черешню. До його матері в смт. Червоногригорівка позивача привозили в гості. Після купівлі будинку ремонт робив сам. Набор меблів «Шанс» придбав після купівлі будинку. Щодо купівлі обрізок труб зазначив, що в наданих позивачем документах відсутні підтвердження, що він є покупцем. Вікна купувались у період шлюбу, проте не за суму вказану позивачем у позові. Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини викладені в запереченнях проти позову.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача проти позову (а.с.52-54), згідно яких відповідач позов визнав частково та не заперечував проти задоволення позову в частині розподілу сумісного майна подружжя, а саме холодильника «Snage» вартістю 3100,00 грн., кондиціонеру «C&aві;H DELUXE-18» вартістю 4500,00 грн., металопластикових вікон у кількості чотирьох штук вартістю 9 593,00 грн., виділивши позивачу вказаний холодильник та кондиціонер, залишивши йому металопластикові вікна виходячи з того, що вони виготовлялися відповідно до розмірів будинку. В іншій частині позов не визнає. Зазначив, що на момент набуття ним спірного будинку 14.09.2010 року, відносини, що склались між ним та позивачем не відповідали відносинам, притаманним подружжю. Докази, на які посилається позивач, підтверджують обставини, які мали місце набагато пізніше після придбання ним будинку. Їх знайомство відбулось наприкінці травня 2010 року. Він на той час мешкав у своїх батьків в с. Червоногоригорівка, працював у приватному таксі «Огонек» в м. Нікополі, куди кожний день їздив на роботу. Вона постійно проживала у м. Нікополі, мала у власності і була зареєстрована в АДРЕСА_9, постійно працювала касиром у магазині АТБ. На момент їх знайомства позивач у власній квартирі за власні кошти робила ремонт, тому в той час тимчасово мешкала у сестри в АДРЕСА_10. Вони зустрічалися, їх зустрічі носили періодичний характер, оскільки вони мешкали у різних населених пунктах. Позивач працювала за графіком роботи 4 зміни через 4 вихідні, він також працював і цілодобово, і у нічні зміни, і їх вихідні не збігалися. У період з травня 2010 року по 29.01.2011 року їх зустрічі мали періодичний характер. Позивач не проживала у його батьків в с. Червоногоригорівка, ОСОБА_15 була у них декілька разів у гостях. Ніяких речей позивача до їх весілля у будинку батьків не було. У спірний період вони з позивачем були зареєстровані за різними адресами ,кожен з них самостійно сплачував за утримання їх осель, самостійно вів домашнє господарство, окремо один від одного купували майно. Влітку 2010 року ніякої присадибної ділянки для вирощування сільськогосподарської продукції й них не було, ніде вони спільно не працювали. Позивач всю свою зарплату витрачала на ремонт у своїй власній квартирі, йому про її заощадження нічого відомо не було. У серпні 2010 року позивач завагітніла, він не заперечував проти народження дитини, оскільки йому вже виповнилося 36 років, а сім'ї та дітей до цього у нього не було, він жив з батьками. Проте вони продовжували мешкати з позивачем окремо та зустрічалися. У них не було спільного господарство, речей придбаних за спільні кошти, бо у них обох були окремі бюджети. Спірний будинок він придбав за власні особисті кошти, оскільки мав власні накопичення, які зберігав на депозитних рахунках в банку. В будинку за власні кошти відновлював каналізацію, водопровід, перевлаштовував систему опалення. Ніяких спільних коштів для придбання будинку у нього з позивачем не було, жодної суми з її власних коштів вона йому не передавала, ніхто йому грошів не позичав, бо в нього вистачало власних коштів. Тільки після укладення шлюбу вони почали мешкати у його батьків в с. Червоногоригорівка, а з квітня 2011 року, після народження дитини вже вселились у спірний будинок. Проти всіх викладених в позові обставин щодо їх з позивачем спільного проживання однією сім'єю в період з травня 2010 року по 29.01.2011 року заперечував.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків заявлених позивачем: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, допитавши свідків заявлених відповідачем: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_15 29.01.2011 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_15 було присвоєно прізвище - ОСОБА_15

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 29.01.2011 року за актовим записом №46, розірвано (а.с.64). Вказаним рішенням встановлено, що сторони проживають окремо з вересня 2014 року. Рішення набуло чинності 01.03.2016 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2010 року між ОСОБА_17 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою, посвідчений 14.09.2010 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігуновим С.О., зареєстровано в реєстрі за № 812 (а.с.119), згідно з умовами якого ОСОБА_3 купив житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, загальною площею 0,0489 га, кадастровий №-03-040-0054, надану в приватну власність для обслуговування житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_11. Відповідно до п.5 вказаного договору, продаж значеного у договорі нерухомого майна провадиться за 47930 грн., які сплачені покупцем продавцю під час оформлення цього договору.

Вказане також підтверджується Витягом з державного реєстру правочинів № 8994959 від 14.09.2010 року (а.с.120), відповіддю КП «Нікопольське МБТІ» №2586 від 11.12.2015р. (а.с.13), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна № 55094760 від 14.03.2016 року (а.с.39-40).

Відповідно довідки від 04.12.2015 року, виданої головою квартального комітету №20 (а.с.14), ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, згідно заяв сусідів зі своєю дитиною і чоловіком мешкала з 14.04.2011 року за адресою АДРЕСА_12. Вказане вбачається з заяв ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_16 (а.с.15,16,17).

Як вбачається з відповіді КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» ДОР» №2343 від 02.12.2015 року, медичної картки стаціонарного хворого (а.с.18,19), ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_13 перебувала на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні в період з 23.11.2010 року по 12.12.2010 року. У направленні на госпіталізацію (а.с.19) зазначено домашню адресу ОСОБА_15: АДРЕСА_2, мешкає АДРЕСА_14 (а.с.20).

Згідно Акту про підтвердження факту не проживання від 18.04.2016 року, посвідченого головою Червоногригорівської селищної ради В.Науменко (а.с.56), ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_15, зареєстрованою не була і ніколи не проживала. Особами, що підтвердили факт не проживання в акті зазначені ОСОБА_22 (АДРЕСА_16), ОСОБА_14 (АДРЕСА_17).

Як вбачається зі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.11), ОСОБА_15 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 17.08.2006 року. Згідно патенту Серії НОМЕР_4 (а.с.12), ОСОБА_15 з 01.02.2008 року по 29.02.2008 року мала патент на торгівельно-закупівельну діяльність на ринках міста.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 3090 від 21.05.2012 року (а.с.21), ОСОБА_1 знято готівки з рахунку у зв'язку з його закриттям на суму 14000,00 грн.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 2462700 від 01.02.2010 року (а.с.57), ОСОБА_3 у повернення депозиту знято суму 94900,00 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки № 8488628 від 09.04.2010 року (а.с.58), ОСОБА_3 у повернення депозиту знято суму 52000,00 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки № 12849371 від 28.05.2010 року (а.с.59), ОСОБА_3 у повернення депозиту знято суму 135710,00 грн.

Відповідно до ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 4 вказаної статті визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог щодо встановлення факту спільного проживання однією родиною та перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 в період з травня 2010 року по 29.01.2011 року, позивач послалась на те, що вони з відповідачем вели спільне господарство, бюджет, вирощували та продавали сільськогосподарську продукцію, мешкаючи в будинку АДРЕСА_3.

Згідно Акту про підтвердження факту не проживання від 18.04.2016 року, посвідченого головою Червоногригорівської селищної ради, ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_15, зареєстрованою не була і ніколи не проживала (а.с.56).

Відповідь КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» ДОР» №2343 від 02.12.2015 року, медичну картку стаціонарного хворого, направлення на госпіталізацію (а.с.18,19,20) в яких зазначено місце проживання позивача за адресою: Нікопольський район, АДРЕСА_14 суд не може покласти в основу рішення на підтвердження факту проживання сторін однією сім'єю. Інформація щодо місця проживання позивача зазначена у цих документах стала підставою для проходження позивачем лікування в КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» ДОР». З вказаних доказів не вбачається, що сторони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки у період з травня 2010 року по 29.01.2011 року. Допитана в якості свідка ОСОБА_12 - мати відповідача суду пояснила, що після того, як її син попросив допомоги влаштувати позивача у районну лікарню, так як ОСОБА_15 не подобалося у міській лікарні, вона попросила знайому санітарочку про це, і тому зазначили в документах адресу АДРЕСА_14, але ОСОБА_15 там не проживала. Ці дані зазначили тільки для того, щоб позивача прийняли до районної лікарні.

Показання свідків, заявлених позивачем, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які стосуються обставин щодо встановлення факту проживання сторін однією сім'єю носять характер припущень, не підтверджують доводи позивача щодо спільного проживання однією сім'єю з відповідачем у спірний період з травня 2010 року по 29.01.2011 року, не доводять, що сторони були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права та обов'язки у вказаний період. Тому суд їх до уваги не приймає. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання сторін однією сім'єю позивачем суду не представлено.

Допитані в судовому засіданні свідки заявлені відповідачем - ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, кожен окремо, суду пояснили, що є сусідами матері відповідача за її місцем проживання за адресою: АДРЕСА_18, у спірний період позивач ОСОБА_1 за вказаною адресою постійно не мешкала, по господарству не поралась, сільськогосподарську продукцію не вирощувала, її бачили вже після народження дитини. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що у її помешканні у спірний період з травня 2010 року по 29.01.2011 року позивач постійно не проживала.

На підставі наведеного позовні вимоги позивача в частині встановлення факту її спільного проживання однією родиною та перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з травня 2010 року по 29.01.2011 року - задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Письмовими доказами підтверджено, що відповідачем у період, що передував купівлі спірного будинку, а саме 01.02.2010 року, 09.04.2010 року, 28.05.2010 року було знято грошові кошти з належних йому депозитів на загальну суму 282610,00 грн. (а.с.57,58,59). Відповідно до п.5 договору купівлі-продажу спірного будинку, продаж значеного у договорі нерухомого майна провадиться за 47930 грн., які сплачені покупцем продавцю під час оформлення договору (а.с.119).

Посилання позивача на те, що спірний будинок придбано за 11000 доларів США, що вона та її матір - ОСОБА_9 передали ОСОБА_3 гроші в розмірі 3000 доларів США та 2000 доларів США відповідно на придбання спірного будинку свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. Належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин позивачем суду не було представлено. Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 щодо передачі відповідачу грошових коштів, суд не приймає до уваги, адже показаннями свідків не підтверджуються грошові зобов'язання. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними доказами, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, беручі до уваги те, що позивачу відмовлено у задоволенні вимог щодо встановлення факту спільного проживання однією родиною та перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з травня 2010 року по 29.01.2011 року, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_4 придбаний відповідачем до шлюбу за власні кошти, а тому у розумінні ст.57 СК України є його особистою приватною власністю. Тому позов в частині вимог щодо визнання житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_4, спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_1, та в частині щодо його поділу задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи (а.с.22-25) вбачається, що 29.05.2012 року, 30.05.2012 року, 31.05.2012 року було придбано металопластикові вікна конструкції DECEUNINCK ZENDOW у кількості 4 штуки, загальною вартістю 8393,00 грн.

Згідно товарного чека №2 від 16.03.2011 року було придбано холодильник «Snage» RF 390 вартістю 3100 грн. 00 коп. (а.с.29). Згідно товарного чека від 18.05.2011 року придбано кондиціонер «C&aть;H DELUXE-18» вартістю 4500 грн. 00 коп. (а.с.29).

Суд вважає, що холодильник «Snage» RF 390 вартістю 3100 грн. 00 коп., кондиціонер « C&aет;H DELUXE-18» вартістю 4500 грн. 00 коп., металопластикові вікна конструкції DECEUNINCK ZENDOW у кількості 4 штуки, загальною вартістю 8393,00 грн. є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані у період шлюбу, а тому підлягають поділу.

Посилання позивача на те, що вартість металопластикових вікон конструкції DECEUNINCK ZENDOW у кількості 4 штуки становить 14000,00 грн. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростувалися письмовими доказами (а.с.22-25).

З наданого позивачем на підтвердження позовних вимог щодо визнання сумісним майном подружжя та поділу набору меблів «Шанс» талона приймання-передачі, вбачається, що набор меблів був придбаний у листопаді місяці 2010 року (а.с.27), до шлюбу, а тому, враховуючи що у задоволенні вимог щодо встановлення факту спільного проживання однією сім'єю відмовлено, набор меблів «Шанс» не входить до майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу. Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 щодо купівлі набору меблів «Шанс» у березні 2011 року, адже письмовими доказами доведено факт купівлі спірного набору меблів «Шанс» у листопаді 2010 року.

З наданих позивачем на підтвердження позовних вимог накладної №20 від 28.03.2012 року (а.с.26) на придбання обрізок труб на суму 2319,77 грн. замовником значиться ОСОБА_23, інших належних та допустимих доказів щодо приналежності спірних обрізок труб сторонам позивачем суду не надано. Тому вимоги позову в частині визнання вказаного майна спільним майном подружжя та його поділу задоволенню не підлягають.

Суд, враховуючи обставини справи, те, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_16 є холодильник «Snage» RF 390 вартістю 3100 грн. 00 коп., кондиціонер « C&a в;H DELUXE-18» вартістю 4500 грн. 00 коп., металопластикові вікна конструкції DECEUNINCK ZENDOW у кількості 4 штуки, загальною вартістю 8393,00 грн., що спірні металопластикові вікна призначені для встановлення до належного відповідачу будинку, те що позивач просить виділити їй холодильник та кондиціонер на загальну суму 7600,00 грн., а відповідачу металопластикові вікна у кількості 4 штуки, проти чого відповідач не заперечує, те що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача у порівняння часток (до 1/2 частки) грошової компенсації, вважає за можливе позов ОСОБА_1 задовольнити частково та поділити між сторонами спільне майно подружжя наступним чином. Виділити ОСОБА_1 зі спільної сумісної власності холодильник «Snage» RF 390 вартістю 3100 грн. 00 коп. та кондиціонер « C&aх ;H DELUXE-18» вартістю 4500 грн. 00 коп.; виділити ОСОБА_3 металопластикові вікна конструкції DECEUNINCK ZENDOW у кількості 4 штуки, загальною вартістю 8393,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до порівняння часток (до 1/2 частки) грошову компенсацію в розмірі 396 грн. 50 коп., виходячи з наступного розрахунку (8393,00 грн.+7600,00 грн.):2=7996,50 грн. - вартість 1/2 частини спільного майна, 7996,50 (1/2 частина вартості спільного майна) - 7600, 00 грн. (розмір частки позивача) = 396 грн. 50 коп. (грошова компенсація до порівняння часток), в іншому слід відмовити.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений при подачі позову (а.с.5).

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,128,131,141,259,264-265,268,315, п.9, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3,60,69-71 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_19) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_20 ), про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, поділ спільного сумісного майна - задовольнити частково.

Провадити розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступним чином:

виділити ОСОБА_1 наступне майно зі спільної сумісної власності:

-холодильник «Snage» RF 390 вартістю 3100 грн. 00 коп.;

-кондиціонер « C&aна;H DELUXE-18» вартістю 4500 грн. 00 коп.;

виділити ОСОБА_3 наступне майно зі спільної сумісної власності:

- металопластикові вікна конструкції DECEUNINCK ZENDOW у кількості 4 штуки, загальною вартістю 8393,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до порівняння часток (до 1/2 частки) грошову компенсацію в розмірі 396 грн. 50 коп. (триста дев'яносто шість грн. 50 коп.).

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.).

Повне судове рішення складене 14.12.2018 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова