Справа № 712/9101/18
Провадження 2/712/2082/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує наступним, що позивач ОСОБА_1, є власником 1/2 домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується нотаріально посвідченим Договором дарування частини житлового будинку від 10 грудня 2003 року. ОСОБА_2 є його сином та зареєстрований в домоволодінні АДРЕСА_1

З 12 листопада 1998 року позивач перебував шлюбі із відповідачем - ОСОБА_3. Відповідачі проживали та є зареєстрованими в домоволодінні АДРЕСА_1. Однак, 03 жовтня 2016 року шлюб розірваний відповідно до Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси по справі № 712/9354/16-ц. Фактично шлюбні відносини припинені, і відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають із позивачем з 2016 року, що підтверджується Довідкою Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Дахнівський» № 567 від 30 липня 2018 року.

На даний час в будинку проживає лише позивач, який і сплачує плату за комунальні послуги, Відповідачі не проживають в даному будинку вже більше року, особисті речі відповідачів в ньому відсутні, окрім того вони не допомагають сплачувати комунальні послуги, які на них нараховуються.

Просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач не зявився, однак надіслав до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з"явились, були належним чином повідомлені про час та день розгляду справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є власником 1/2 домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується копією нотаріально посвідченого Договора дарування частини житлового будинку від 10 грудня 2003 року, (зареєстрованого в реєстрі за № 4-2166).

З 12 листопада 1998 року позивач перебував шлюбі із відповідачем - ОСОБА_3. Відповідачі ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2 проживали та є зареєстрованими в домоволодінні АДРЕСА_1.

03 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний відповідно до рішення Соснівського районного суду м.Черкаси по справі № 712/9354/16-ц. Фактично шлюбні відносини припинені, і відповідачі ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2 не проживають із позивачем з 2016 року, що підтверджується Довідкою Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Дахнівський» № 567 від 30 липня 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має і право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 39 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

У відповідності до ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла за законом.

Таким чином встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без поважних причин більше року не проживають за місцем своєї реєстрації, не береуть участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та між ними і позивачем ОСОБА_1 по справі не було ніякої домовленості щодо користування будинком. За таких умов, відповідачі являються такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Таким чином, керуючись, ст. ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий: