Справа № 202/1325/18
Провадження № 2/202/1213/2018
16 серпня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В березні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачаОСОБА_2, третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який в подальшому був уточнений.
В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не є членом її сімї та в квартирі не проживає більше семи років, його речей в квартирі немає. Просила суд: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 2 у будинку № 96 по вул. Єнісейська в м. Дніпро та зобовязати Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з наведених в позові підстав.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб у судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.
Свідок ОСОБА_3, розповіла, що проживає по сусідству приблизно 20 років, їх будинок поділений на дві половини. Вона ніколи не бачила відповідача і в квартирі він ніколи не проживав.
Суд, заслухавши позивача, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 01.09.2003 року реєстраційний номер 1953223, ОСОБА_1 є власником 42/100 частки будинку 96 по вул. Єнісейська в м. Дніпропетровську.
Відповідно до домової книги реєстрації громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 зареєстрований з 20.07.2007 року.
Як показала в судовому засіданні позивачка відповідач по справі не є членом її родини, він був зареєстрований в квартирі на прохання її сина, він ніколи в квартирі не проживав, місце його проживання позивачу невідоме.
Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актом про не проживання від 15.03.2018 року, затвердженого квартальним комітетом №1 та показаннями свідка ОСОБА_3
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.
Реєстрація відповідача в домоволодінні, яка належить позивачу на праві власності, не дозволяє їй на свій розсуд розпоряджатися власністю.
Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідач дійсно не проживає в домоволодінні більше семи років, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в частині визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Щодо заявлених вимог зобовязати Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідача спірної житлової площі є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує.
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
Отже, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом та залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства. Однак спору між позивачем та третьою особою з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись: ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319 321, 383, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 141, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення ( виклику ) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 28.08.2018 року.
Суддя: Л.П.Слюсар