Справа № 346/4020/18
Провадження № 2/346/1955/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Веселова В.М.,

секретаря - Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, до Товмачицької сільської ради Коломийського району про визнання права власності на квартиру,-

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, щоІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її цивільний чоловік та батько її неповнолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Ще при житті останній залишив заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 Зазначає, що право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті і такою осою є її син. Вона, як його законний представник звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак отримала відмову у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу з державною реєстрацією права власності за померлим на спадкове майно, на вищезазначену квартиру. Вказує, що хоча відсутній правовстановлюючий документ, однак в порядку спадкування її неповнолітній син набув право власності на вищезазначене нерухоме майно. Право на проживання у вказаній квартирі підтверджується ордером на жиле приміщення № НОМЕР_1 від 08.02.1989 року. На той момент не були передбачені ні обов'язкова державна реєстрація будівель та споруд, ні державна реєстрація права власності на них. Довідки виконавчих комітетів місцевих органів визнавалися в якості атів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

В судове засідання від представника позивача поступило письмове клопотання про слухання справи у відсутність позивача та його законного представника, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Товмачицької сільської ради, подав до суду заяву в якій вимоги позовної заяви визнає та просить справу слухати у відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та представника відповідача, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.03.1989 року ОСОБА_4 було видано ордер на жиле приміщення НОМЕР_1 на квартиру в АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради №54 від 08.02.1989 року (а.с. 38).

Квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4, що підтверджується копією довідки № 23/02-20/05, виданої Товмачицькою сільською радою 28 січня 2015 року. Станом на 01.07.1990 року в спадковій квартирі проживав ОСОБА_4 один. На час смерті останнього в квартирі проживали: цивільна дружина - ОСОБА_5 (без реєстрації) та син померлого(позивач) - ОСОБА_1 (а.с.37).

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, його батьками записані померлий ОСОБА_4 та законний представник в справі ОСОБА_2 (а.с.11).

23.09.2014 року секретарем виконкому Добротівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №15, відповідно до якого за життя ОСОБА_4 заповів все своє майно, в тому числі спірну квартиру, ОСОБА_1, тобто позивачу,який на даний час є неповнолітнім (а.с. 12).

Заповіт було внесено до Спадкового реєстру, що стверджується даними Витягу про реєстрацію в цьому реєстрі № 38489673 від 29.09.2014 року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серіїНОМЕР_3 (а.с.6). Після його смерті згідно вимог ст.ст.1216, 1218,1223, 1261 ЦК України відкрилась спадщина за заповітом.

Померлий ОСОБА_4 був зареєстрований у спірній квартирі з 08.02.1989 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що стверджується довідкою Товмачицької сільської ради № 101 від 19.03.2015 року (а.с. 41).

Довідкою вказаної сільської ради №846 від 20.10.2016 року стверджується, що у спірній квартирі без реєстрації проживають неповнолітній син померлого ОСОБА_1, який є спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого виконкомом Добротівської сільської ради 23.09.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15, та його мати - ОСОБА_2 (а.с.39).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів №61006, виданої ОКП «Коломийське МБТІ» 06.03.2018 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ право власності в АДРЕСА_1, не зареєстровано (а.с. 14).

З метою оформлення спадщини ОСОБА_2, як законний представник ОСОБА_1, звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської районної нотаріальної контори Петрук О.Л., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що право власності на зазначене майно не зареєстровано (а.с.7).

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» в редакції від 26.11.2015 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Так, право на проживання у вищезазначеній квартирі позивача та законного представника позивача підтверджується ордером на жиле приміщення за НОМЕР_1 від 08.02.1989 року.

На вказаний період часу не були передбачені ні обов'язкова державна реєстрація будівель та споруд, ні державна реєстрація права власності на них.

Державна ж реєстрація права власності на будівлі та споруди була введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації.

Зазначеним нормативним актом хоча і була передбачена державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, а додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Отже, довідки виконавчих комітетів місцевих органів визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На дане нерухоме майно була видана довідка виконавчого комітету Товмачицької сільської ради за № 846 від 20.10.2016 року, в якій вказано, що померлому ОСОБА_4 належала неприватизована квартира в АДРЕСА_1 (а.с.39). На дане нерухоме майно Коломийським МБТІ 02.04.2018 року виготовлено технічний, згідно якого за вищевказаною адресою знаходиться квартира загальною площею 50,2 кв.м., житловою 27,9 кв.м. (а.с. 15-18).

Оскільки згідно вимог ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті ОСОБА_4 позивач успадкував вищевказане нерухоме майно.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає.

На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно звіту про оцінку майна від 06.04.2018 року, ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1, становить 150 641,00 грн. (а.с. 20).

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове нерухоме майно - вищевказану квартиру.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268,1296 ЦК України та, керуючись ст.ст.197-200 , 247 ч.2, 263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_1 право власності на спадкове нерухоме майно - АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2018року.

Суддя Веселов В. М.