ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

комерційного банку "ПриватБанк" ,

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", третя особа - ОСОБА_3, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданих ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у жовтні 2017 року звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", в якому просять стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди /а.с.1-8/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 травня 2016 року приблизно о 09 год. 55 хв. на перехресті вулиць Жуковського та Паторжинського в місті Дніпро, відбулась ДТП, учасниками якої були: ОСОБА_3, який керував автомобілем «Фольксваген Транспортер Т5» державний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, який керував автомобілем «Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2. Внаслідок даного ДТП обидві транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

17 лютого 2017 року постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КупАП.

Відповідно до висновку судовго експерта №3311/16/16 від 16 листопада 2016 року, вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 становить 231 401, 77 грн.

Крім того, матеріальні збитки також складаються з витрат пов'язаних з евакуацією та зберіганням автомобіля ««Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2 після ДТП, які становлять 6 580 грн. та були сплачені ОСОБА_2

Крім матеріальних збитків обом позивачам заподіяна значна моральна шкода.

Цивільна відповідальність транспортного засобу «Фольксваген Транспортер Т5» державний номер НОМЕР_1, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ8781660 - була застрахована в ТДВ СК «Кредо» з розміром страхового відшкодування у 50 000 грн.

22 березня 2017 року ТДВ СК «Кредо» з метою виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 перерахувала на її ім'я грошову суму в розмірі 50 000 грн. Однак отриманий розмір страхової виплати не достатній для повного відшкодування, завданої їй шкоди.

На момент ДТП особа, яка була визнана судом винною у її вчиненні -

ОСОБА_3, перебував із ПАТ КБ «ПриватБанк» у трудових відносинах, при цьому третя особа скоїла ДТП, виконуючи трудові обов'язки водія інкасаторського автомобіля, який належить ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто, шкода завдана внаслідок ДТП з вини ОСОБА_3, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить ПАТ КБ «ПриватБанк».

За таких обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року заявлені позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 - матеріальні збитки в розмірі 181 401, 77 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та на користь ОСОБА_2 - матеріальні збитки в розмірі 6 580 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с.109-116/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачами не доведено розміру спричинених матеріальних збитків та не наведено обставин чи доказів, з яких виходить розрахунок розміру моральної шкоди /а.с.138-140/.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті "Голос України" № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Дніпровського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Дніпровського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддів, які входять до складу колегії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська по адміністративній справі № 201/1469/17-п від 17 лютого 2017 року, яка набрала законної сили 28 лютого 2017 року, водій ОСОБА_3 визнаний винним за ст. 124 КУпАП та адміністративну справу відносно нього закрито у зв'язку із збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п.7 ст.247 КУпАП за те, що він 22 травня 2016 року приблизно о 09 год. 55 хв. він, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер Т5» державний номер НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі вул. Жуковського в м. Дніпро з боку вул. Чернишевського в напрямку вул. Шевченко грубо ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та приписи п. 16. 11 Правил дорожнього руху України, не надав дороги автомобілю «Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі вул. Паторжинського з боку вул. Гоголя в напрямку вул. О. Гончара, внаслідок чого на перехресті вулиць Жуковського та Паторжинського відбулось ДТП /а.с.11/.

Внаслідок даного ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Автомобіль марки Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.10/.

Заподіяна матеріальна шкода та її розмір підтверджується висновком експерта №3311/16/16 від 16 листопада 2016 року, та складає 231 401, 77 грн. Вказана величина матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля «Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2, оскільки його відновлювальний ремонт становить 411 857, 19, в зв'язку з чим проводити його є економічно не доцільним /а.с.12-61/.

Транспортний засіб «Фольксваген Транспортер Т5» державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який належить ПАТ КБ «Приват Банк», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ8781660 був застрахований в ТДВ СК «Кредо» з розміром страхового відшкодування у 50 000 грн.

22 березня 2017 року ТДВ СК «Кредо» з метою виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 перерахувала на її ім'я грошову суму в розмірі 50 000 грн. Однак отриманий розмір страхової виплати не достатній для повного відшкодування, завданої їй шкоди.

Отже, різниця між страховим відшкодувнням та фактично завданих матеріальних збитків, нанесених автомобілю «Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2, складає в сумі 181 401, 77 грн.

Матеріальні збитки також складаються з витрат пов'язаних з евакуацією та зберіганням автомобіля «Фольксваген Каді» державний номер НОМЕР_2, який після ДТП відновлювальному ремонту після ДТП не підлягає згідно вищезазначеного висновку, в період з 22 травня 2017 року по 30 січня 2017 року, на протязі більше восьми місяців на автостоянці ТОВ «Династія - Дніпро», що становить 6 580 грн. Дані кошти було сплачено ОСОБА_2 /а.с.62-64/. Згідно наданих пояснень сторін зберігання зазначеного автомобіля на автостоянці зумовлено лікуванням позивача, у зв'язку з отриманими травмами після ДТП.

На момент вчинення ДТП ОСОБА_3 працював водієм інкасатором ПАТ КБ «Приватбанк». Автомобіль «Фольксваген Транспортер Т5» державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, належить ПАТ КБ «Приватбанк», дані обставини встановлені відповідно до наданих пояснень сторонами.

Таким чином, на момент вчинення ДТП ОСОБА_3, який був визнаний судомвинним у її вчиненні, перебував із ПАТ КБ «ПриватБанк» у трудових відносинах, виконуючи трудові обов'язки.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (частина перша стаття 1172 ЦК України).

Положення вказаної статті стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди (п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995).

Відповідно до п.9 Постанови розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Встановлення Законом обов'язку відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім громадянам забезпечення прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3, який визнаний судом винним у вчиненні вищезазначеного ДТП на момент пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем. Тому на ПАТ КБ «ПриватБанк» покладається обов'язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При визначені розміру завданої шкоди суд керувався наданими доказами та поясненнями сторін, та прийшов до правильного висновку, що ґрунтується на нормах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не доведено розмір матеріальних збитків, у зв'язку з тим, що у своїй заяві позивачі посилаються на висновок судового експерта №3311/16/16 від 16 листопада 2017 року, тоді як в матеріалах справи міститься лише висновок від 16 листопада 2016 року, колегія відхиляє, оскільки погоджується з висновком суду першої інстанції, що це є технічною помилкою та не впливає на визначення розміру матеріального збитку. Будь-яких доказів спростовуючих розмір завданої автомобілю позивача матеріальної шкоди, визначеної висновком експерта, відповідачем надано не було. Також не було заявлено клопотань відносно проведення судової експертизи для визначення матеріальної шкоди.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції та на підставі даних сторонами доказів.

Наведенні в апеляційній скарзі доводи апеляційним судом відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги відносно заперечень щодо відкодування маральної шкоди колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це просить позивач, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров