Справа № 464/6533/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/8/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Львів

Справа № 464/6533/17

Провадження № 22-ц/811/8/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 листопада 2017 року у складі судді Горбань О.Ю.

у справі

за позовом кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Кредитна спілка «Орізон» звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 105 від 03.11.2011 в розмірі 27609, 25 грн

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Орізон» заборгованість за кредитним договором № 105 від 03.11.2011 в розмірі 27609 (двадцять сім тисяч шістсот дев"ять) грн. 25 коп., з яких: залишок нарахованих та несплачених відсотків за період часу з 01.01.2014 по 23.09.2016 - 16626 грн. 16 коп.; інфляційні збитки, 3 % річних за період часу з 03.11.2011 по 31.12.2015 - 10983 грн. 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 1600 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу.

З винесеним заочним рішенням від 29.11.2017року не погоджується, вважаємо його протиправним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 05.03.2014 року року Сихівським районним судом у цивільній справі №464/1048/14-ц за позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_2 про стягнення боргу було постановлено рішення, аналогічне рішенню 29.11.2017 року Сихівським районним судом у цивільній справі №464/6533/17, а сам позов був поданий з тих же підстав і з тими ж розрахунками заборгованості що і в 2014 році. Рішення 05.03.2014 року Сихівського районного суду по справі №464/1048/14-ц позовом Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, після відкриття виконавчого провадження, відповідач виконав у повному обсязі, погасивши борг та відсотки, про що свідчать квитанції №58 на суму 29790,52 грн. та №59 на суму 2030,51 грн. від 23.09.2016.

Вважає, що заочне рішення від 29.11.2017 року Сихівського районного суду у цивільній справі №464/6533/17 зобов'язує відповідача повторно сплатити борг, який ним був уже сплачений за договором кредиту та договором поруки 23.09.2016 року.

Зазначає, що докази (квитанції №58 на суму 29790,52 грн. та №59 на суму 2030,51 грн. від 23.09.2016) на які позивається відповідач мають істотне значення для правильного вирішення справи, і їх наявність фактично унеможливлює виконання заочного рішення від 29.11.2017 року, оскільки, позов був поданий КС «Орізон» без належної правової підстави, шляхом введення суду в оману та замовчуванням факту повного погашення боргу Відповідачем на момент звернення із позовом.

Просить заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 листопада 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13 грудня 2018 року, а дата складання повного судового рішення - 17 грудня 2018 року.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином. Тому незалежно від стягнення заборгованості за рішенням, відсотки за користування кредитом за період з 01.01.2014 до 23.09.2016 відповідно до п.п. 3.9 Кредитного договору в розмірі 16 626,16 грн. слід стягнути з відповідача примусово а також інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми за період з 03.11.2011 по 31.12.2015 в розмірі - 10983,09 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, що 03 листопада 2011 року між КС "Орізон" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 105, згідно з п. п. 1.1, 1.2, позивач зобов'язувався, надати відповідачу кредит на придбання, будівництво ремонт та реконструкцію житла в сумі 10 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених Договором.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.03.2014 з ОСОБА_2 стягнуто на користь КС "Орізон" заборгованість за кредитним договором № 105 від 03.11.2011 в сумі 23724,38 грн., з яких: 9600 грн. - тіло кредиту, 14 124,38 грн. - відсотки за користування кредитом станом на 30.12.2013. (а.с.10-11) .

Відповідно до вказаного судового рішення з відповідача через державного виконавця у примусовому порядку стягувалась заборгованість, яка була фактично погашена 23.09.2016.

Звертаючись з позовом до суду КС "Орізон" просить стягнути залишок нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.01.2014 по 23.09.2016 - 16626,16 грн.; інфляційні збитки, 3% річних за період часу з 03.11.2011 до 31.12.2015 - 10983,09 грн.

Згідно підпункту 2.1 кредитного договору кредит був наданий строком на 18 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту.

Згідно підпункту 2.3 кредитного договору позичальник зобов"язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 кредитного договору.

Згідно підпункту 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становлять 72 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. Графіком встановлено періодичність та розміри платежів, відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами 03 числа кожного місяця ( дата чергового платежу згідно графіку )до 03.05.2013 року. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вказане аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом колегія суддів вважає безпідставними.

Вказана правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі за № 444/9519/12 (№ 14-10 цс 18)

Судова колегія не погоджується з висновком суду щодо стягнення інфляційних втрати та 3% річних від простроченої суми за період з 03.11.2011 по 31.12.2015 в розмірі - 10983,09 грн.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05.03.2014 з ОСОБА_2 стягнуто на користь КС "Орізон" заборгованість за кредитним договором № 105 від 03.11.2011 в сумі 23724,38 грн. З позовом про стягнення з з відповідача заборгованості за кредитним договором № 105 від 03.11.2011 в розмірі 27609, 25 грн. Кредитна спілка «Орізон» звернулась 29.09.2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Відповідно достатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною першоюстатті 261 ЦК Україниперебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ятастатті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях252,255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, та постановив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, проте відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та постановлення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 листопада 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді