Справа № 752/5416/17
Провадження №: 2/752/897/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановив:

13.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заявивши вимоги до ТдВ «Страхова компанія «Київ Ре»,ОСОБА_2

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що 28.06.2015 року в м.Біла Церква Київської області на перехресті вулиць Першотравнева- Водопійна мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуваням водія ОСОБА_3 який належить на праві власності ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2015 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія ОСОБА_2 Зазначена ухвала не оскаржувалася, набрала законної сили. За даними звіту щодо визначення вартості матеріального збитку складеного 18.08.2015 року ФОП «ОСОБА_4.», вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 21.03.2015 року складає 35 160,07 грн. Цивільн-правова відповідальність водія ОСОБА_2, якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ТдВ СК «Київ Ре». Про дорожньо-транспортну пригоду представником позивача 26.10.2015 року було повідомлено ТдВ СК «Київ Ре», 24.12.2015 року представником позивача надіслано заяву про страхове відшкодування. У січні 2016 року ТдВ СК «Київ Ре» повідомило про відмову у виплаті стархового відшкодування.

Посилаючись на те, що пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 за наслідками дорожньо-трансопртної пригоди є її власністю, просила стягнути солідарно з ТОВ «СК «Київ Ре» та ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 34 660, 07 грн. майнової шкоди, 11 350, 00 грн. вирати за оплату проведення незалежної оінки по визначенню вартості матеріального збитку, стягнути з ОСОБА_2 500, 00 грн розміру франшизи, стягнути пропорційно з ТдВ «СК « Київ Ре» та ОСОБА_2 витрати пов»яані з оплатою за правову допомогу та судові витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ТдВ «СК «Київ Ре» у судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог, з огляду на те, що страхувальник не виконав вимоги договору щодо повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 у судовому засіданні заявлений позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 застрахував обов»язкову цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_3 у ТдВ СК «Київ Ре», відповідно останнє має обов»язок відшкодувати шкоду завдану позивачу з вини його страхувальника. Зазначив, що саме ТдВ СК «Київ Ре» має обов»язок відшкодувати позивачу майнову шкоду, виплативши страхове відшкодування.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача ТОВ «СК «Київ Ре»., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем ОСОБА_5 вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.06.2015 року в м. Біла Церква Киїської області на перехресті вулиць Першотравнева-Водопійна мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1,.під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, що підтверджується ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2015 року, за даними якої останній визнав свою вину повністю, однак ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення криінального злочину ,ередбаченогоч.1 ст.286 КК України, в зв»язку з примиренням із потtрпілою (а.с. 10).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінальнго провадження і звільненя особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що рохглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні ,чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За даними звіту про визначення вартості матеріального збитку складеного 18.08.2015 року ФОП «ОСОБА_4.», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_4 станом на 18.08.2015 року складає 35 160, 07 грн., втрата товарної вартості - 0,00 грн. (а.с. 16-19). Відповідно до договору №207 про надання послуг з оцінки укладеного між представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 та ФОП «ОСОБА_4.» винагорода осьанього складає 1 350, 00 грн.

За правилами ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних і вогненебезпечних, та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За даними витягу з Єдиної бази даних МТСБУ по полісу № АЕ/2667517 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обов'язкова цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 станом на 28.06.2015 року була застрахована у ТдВ «СК «Київ Ре», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн. (а.с. 9).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути солідарно з ТдВ «СК «Київ Ре» та ОСОБА_2 завдану ОСОБА_1 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду з тих підстав, що його неодноразові вимоги про відшкодування шкоди від ТдВ «СК «Київ Ре» останнім не виконані, а тому і страховик і страхувальник мають відповідати солідарно. Крім того, просив стягнути з відповідача ОСОБА_10 500, 00 грн. розміру франшизи, оскільки встановлена п.3 Полісу №АЕ/2667517.

Відповідно до правил ст. 1190 ЦК України, особи спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відповідно до правил ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об»єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз»яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов»язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Правилами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Представник відповідача ТдОВ «СК «Київ Ре» заперечуючи проти позову зазначав, що на момент звернення до нього транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 310 D» д.н.з. НОМЕР_5 був повністю відновлений та знаходився у робочому стані, про що було зазначено в акті огляду транспортного засобу. Стверджував, що власником транспортного засобу було порушено вимоги п.33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відпвідальності власників наземних транспотних засобів», що стало підставою для відмови у здійсненні стархового відшкодування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За встановлених судом обставин, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем, або ж страховиком є абсолютним і нерозривно пов»язане з його обов»язком визначитися до кого із відповідачів пред»явити такі вимоги і в якій частині, а тому заявлений позов про покладення на відповідачів ТдВ «СК «Київ Ре» та ОСОБА_2 обов»язку солідарно відшкодувати майнову шкоду не можуть бути задоволені судом з підстав викладених у позовній заяві та підтриманих представником позивача під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 12, 14, 509, 511, 999, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3,4, 12,13,81,82,89,141,259,264,265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк