Дата документу 16.08.2018
Справа № 320/7438/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі Діденко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 червня 2012 року у розмірі 37822 грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., зазначаючи, що 13 червня 2012 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого вона одержала від позивача кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 31 серпня 2017 року становить 37822 грн. 40 коп., яка складається з: 489 грн. 61 коп. заборгованість за кредитом; 30555 грн. 53 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4500 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1777 грн. 26 коп. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився, справу просить розглядати у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Також, від представника позивача надійшло 29.01.2018 клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Але на час надходження вказаного клопотання у справі вже відкрито загальне позовне провадження, а тому, клопотання позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідно до діючого законодавства не може прийматись судом до уваги.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, надавши відзив на цивільний позов та пояснила, що коли вона отримала кредит у позивача, то окрім підписання анкети-заяви більше нічого не підписувала, ніхто її не повідомляв про збільшення процентної ставки, а отже, всі істотні умови договору сторони не врегулювали, а тому, договір не можна вважати укладеним. Крім того, відповідачка просить застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж нею було здійснено 20.08.2013. В позові просить відмовити.

У письмовій відповіді на відзив представник позивача зазначив, що договір із відповідачкою був укладений на підставі ст.634 ЦК України шляхом підписання заяви позичальника до запропонованих банком Умов та Тарифів. При підписанні договору сторонами були обговорені усі істотні умови, а сам договір ніким не спростований, а отже, є чинним. Збільшення відсоткової ставки також проводилось на підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг і інформування позичальника відбулося шляхом надання виписки по рахунку, а відповідачка могла скористатися правом розірвання договору. Крім того, банком строк позовної давності не пропущений, оскільки строк дії картки до березня 2016 року, а отже, трирічний строк звернення не пропущений.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

13 червня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в Приватбанку. При отриманні кредитної картки відповідачка надала згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка була ознайомлена в письмовому вигляді та зобовязалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргіуаtbаnk.uа., що підтверджується її особистим підписом у заяві /а.с.8 зворот/.

Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік.

Строк дії договору, як передбачено п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Судом встановлено, що відповідачка вносила щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту з порушенням графіку погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.6-7/.

А тому, виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 31 серпня 2017 року складає 489 грн. 61 коп.

Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік.

Відповідно до наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та розрахунку заборгованості станом на 31.08.2017 року за договором № б/н від 13.06.2012 року, укладеним між сторонами, вбачається, що базова процентна ставка на момент укладення кредитного договору складає 30% річних (2,5% у місяць), згодом, позивач двічі змінював умови кредитування: з 01.09.2014 року було змінено процентну ставку за користування кредитом на 34,8% річних (2,9% у місяць), а з 01.04.2015 року на 43,2% річних (3,6 % у місяць).

Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою по розрахунку нарахування відсотків, передбаченою Умовами та Правилами, та розміщена на офіційному сайті КБ «ПриватБанк»: », де: ((% ставка на прострочену заборгованість/360)*кількість днів)* (сальдо простроченої заборгованості за кредитом/100):

Проте, починаючи з 01.03.2014 розмір процентів, нарахованих на прострочену заборгованість, не відповідає дійсності та є завищеним.

Отже, розмір нарахованих відсотків на прострочену заборгованість, відповідно до вищезазначених формул та даних, що наведені позивачем у розрахунку, повинні становити:

- за період з 01.03.2014 по 28.03.2014р. ((30,00/360)*30)*( 227,32/100)=5,75 грн., а в розрахунку банку 12,43 грн.;

- за період з 31.03.2014 по 05.04.2014р. ((30,00/360)*30)*(266,05/100)=6,38 грн., а в розрахунку банку 29,96 грн.;

- за період з 30.04.2014 по 01.05.2014р. ((30,00/360)*30)*(291,65/100)=7 грн., а в розрахунку банку 40,93 грн.;

- за період з 30.05.2014 по 31.08.2014р. ((30,00/360)*94)*(292,09/100)=21,96 грн., а в розрахунку банку 181,21 грн.;

- за період з 01.09.2014 по 31.03.2015р. ((34,80/360)*212)*(292,09/100)=59,42 грн., а в розрахунку банку 898,43 грн.;

- за період з 01.04.2015 по 31.08.2017р. ((43,20/360)*884)*(292,09/100)=309,75 грн., а в розрахунку банку 28540,57 грн.;

Таким чином, розмір процентів на прострочену заборгованість становить 0,11+0,10+0,04+0,58+0,04+0,46 +0,03+0,99+0,06+1,78+0,06+0,29+2,73+0,10+0,13+1,67+ 1,08+1,30+0,97+0,04+0,06+1,77+0,09+0,09+2,64+0,18+0,13+3,76+0,16+4,21+0,19+5,75+6,38 +7,00+21,96+59,42+309,75 = 435,80 грн. та з урахуванням в заборгованості по несплаченим процентам на поточну заборгованість в розмірі 18,77 грн., загальна заборгованість по процентах складає 545 грн. 57 коп., а тому, саме ця сума і підлягає стягненню.

Банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просить стягнути неустойку: заборгованість по комісії та пені в розмірі 4500 грн. 00 коп.

При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. При цьому графа «щомісячна комісія» відсутня. Також не передбачена комісія і за Умовами та правилами надання банківських послуг.

Тому, суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачу не комісію, як ним вказано, а пеню в розмірі 4500 грн. 00 коп., яка передбачена Умовами та правилами.

Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14 частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та чистини четвертої статті 10 ЦК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Беручи до уваги, що заборгованість по тілу кредиту складає 489 грн. 61 коп., а розмір нарахованої банком неустойки значно перевищує, у декілька раз розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити її розмір до 1 000 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафів є необґрунтованими з огляду на таке.

При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

У той самий час, вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів.

Щодо заявленого відповідачкою клопотання про застосування строків позовної давності, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки строк дії картки до 03.2016 року, а із позовом позивач звернувся до суду 09.10.2017, а отже, строк позовної давності ним не був пропущений.

На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1944 грн. 18 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки також слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,133,141,264,265 ЦПК України, ст.ст. 258, 267, 526, 527, 530,553,554,610,611,1050,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (рахунок № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 13 червня 2012 року станом на 31 серпня 2017 року у розмірі 1944 грн. 18 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 489 грн. 61 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 454 грн. 57 коп., пеня у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р 3111, , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 /одна тисяча шістсот/ гривень 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: