Ухвала

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 346/1718/17

провадження № 61-37020ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування Коломийської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2, Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконними та скасування рішень та зобов'язання здійснити обміри земельної ділянки на місці,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року та додано оригінал квитанції від 29 травня 2018 року № 79 про сплату судового збору у розмірі

1 102,40 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року залишено без руху. Надано для усунення недоліків строк до 16 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було надати суду документи, що підтверджують доплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 2 737,60 грн.

Ухвала Верховного Суду від 23 червня 2018 року отримана

ОСОБА_1 02 липня 2018 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання

ОСОБА_1 в якому заявник просить зменшити розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги у даній справі.

На обґрунтування заявленого клопотання, заявник зазначає, що сплатити судовий збір у повному розмір є не можливим через скрутне матеріальне становище, оскільки за останній календарний рік позивач не отримав жодних доходів. На підтвердження вказаної обставини, заявником надано довідку Державної фіскальної служби України Коломийської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 06 липня 2018 року № 45/35, згідно якої відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року відсутні. Разом з цим, у поданому клопотанні, ОСОБА_1, як підставу зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги вказує, що ставка судового збору, визначена судом, є більшою за річний дохід позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 27 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали. Заявнику необхідно було надати документи, що підтверджують доплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 2 737,60 грн. Роз'яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

Копію ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2018 року отримано

ОСОБА_1 17 серпня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду повторно направлено клопотання про зменшення розміру судового збору.

У клопотанні ОСОБА_1 просить зменшити розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги у справі до 1 102,40 грн.

На обґрунтування заявленого клопотання, заявник зазначає, що сплатити судовий збір у повному розмір є неможливим, оскільки за останній календарний рік позивач не отримав жодних доходів, на підтвердження уже було надано довідку Державної фіскальної служби України Коломийської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 06 липня 2018 року № 45/35. Крім того, заявник зазначає, що не є пенсіонером, не отримує пенсійного забезпечення, на утриманні заявника перебуває двоє малолітніх дітей, наявні кредитні зобов'язання перед банками, заявник припинив здійснення підприємницькою діяльністю, що додатково свідчить про скрутне матеріальне становище заявника.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від

18 жовтня 2005 року).

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ

v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Ураховуючи викладене, вищезазначена довідка не є беззаперечним документом, який підтверджує майновий стан заявника та відсутність у нього можливості сплатити судовий збір, вказані ОСОБА_1 обставини не можуть вважатись достатньою підставою для зменшення розміру судового збору. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки заявником у встановлений судом строк, станом на 03 вересня

2018 року, не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 23 червня

2018 року щодо доплати судового збору за подання касаційної скарги, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від

06 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комісії по розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування Коломийської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2, Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконними та скасування рішень та зобов'язання здійснити обміри земельної ділянки на місці, вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернення касаційної скарги заявнику не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило