Номер провадження: 22-ц/785/5479/18
Номер справи місцевого суду: 520/6488/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Цюри Т.В.,

Сегеди С.М.,

за участю секретаря: Лопотана В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів від 18.03.87 р., від 21.05.88 р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07), зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л, зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і № 37/л, визнання недійсними записів №№ 22-24, які зроблені в трудовій книжці, видачу дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними, зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору, стягнення з МТПЧ заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 травня 2018 року, -

встановив:

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02 травня 2018 рокуОСОБА_3 відмовлено у відкриття провадження у справі за позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів ОСОБА_3 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88 р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення ОСОБА_3 на посаду ст. стивідора - заст. нач. складу; зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і № 37/л, видані в порушення п.5 ст. 147, ст. 148 і ст.149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; визнання недійсними записів № 22-24, які зроблені в трудовій книжці ОСОБА_3, в порушення п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.9, 2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст.147 КЗпП УРСР, видачу ОСОБА_3 дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_3 від 06.07.84 р. за ст.39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітету від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обгрунтованою; стягнення з МТПЧ на користь ОСОБА_3 заробітної плати, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 до Морського Торгівельного порту «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди позовну заяву залишено без руху.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року

та винести окрему ухвалу для Генерального прокурора України про проведення в межах кримінальних проваджень №0001012 і № 0000673 досудового слідства за підозрою у вчиненні суддею Огренич І.В. злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.375 та ч.2 ст.382 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів ОСОБА_3 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88 р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення ОСОБА_3 на посаду ст. стивідора - заст. нач. складу; зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і № 37/л, видані в порушення п.5 ст. 147, ст. 148 і ст.149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; визнання недійсними записів № 22-24, які зроблені в трудовій книжці ОСОБА_3, в порушення п.п.2.2, 2.3, 2.4, 2.9, 2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст.147 КЗпП УРСР, видачу ОСОБА_3 дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_3 від 06.07.84 р. за ст.39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітету від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; стягнення з МТПЧ на користь ОСОБА_3 заробітної плати, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, районний суд виходив з того, що пунктом 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06 червня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» та просить суд ухвалити рішення яким, у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_3 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивідора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітету ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу, також просить стягнути з МТПЧ у відшкодування моральної шкоди 704620 (сімсот чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 80 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року зазначену позовну заяву було повернуто позивачу.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2017 року скасовано та матеріали справи направлені до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року було відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі за позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89р.р., видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовна заява була повернута позивачу.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року було скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Однак, при вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що 26 червня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом аналогічного змісту (крім вимог про відшкодування моральної шкоди) в якому просить суд ухвалити рішення, яким у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_3 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивідора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальній позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. від 30 листопада 2017 відкрито провадження по зазначеній справі (цивільна справа №520/7376/17), розгляд справи триває.

Крім того, 17 липня 2017 року ОСОБА_3 знов звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом аналогічного змісту (крім вимог про відшкодування моральної шкоди) в якому просить суд ухвалити рішення, яким у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р. і його рішенням від 02.06.06 р., прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_3 до МТПЧ від 18.03.87 р., від 21.05.88р., від 26.09.88 р., від 02.03.89 р., про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р. і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду ст. стивідора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і №37/л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р. по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30.04.88 р. та листом Профкомітету ІМТП від 17.10.88 р., який визнав цю заяву обґрунтованою; у відповідності до ст.ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 р. не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б. від 02 травня 2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вищезазначеними вимогами (цивільна справа №520/8297/17). Розгляд справи призначено на 29 травня 2018 року.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вже існує спір між тими самими сторонами, всі позовні вимоги, які заявлені ОСОБА_3 аналогічні за змістом.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03 вересня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра