Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 705/2746/13-ц

провадження № 61-12641св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа: Уманська міська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Уманська міська державна нотаріальна контора Черкаської області, про визнання права власності на частку в майні.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2013 року у складі судді Коваля А. Б. позов задоволено.

Поновлено позивачу пропущений строк на звернення до суду.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з жовтня 1988 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 29 % домоволодіння на АДРЕСА_1, визнано недійсним у цій частині заповіт ОСОБА_7 від 19 квітня 2008 року, складений на користь ОСОБА_5

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 568,00 грн витрат зі сплати судового збору та 1 400,00 грн витрат на проведення будівельно-технічного дослідження.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2014 року у складі колегії суддів: Пальонного В. С., Карпенко О. В., Єльцева В. О., рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду апеляційної інстанції з заявою, у якій просила переглянути за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2014 року.

Заява мотивована тим, що ухвалою Вищої ради правосуддя від 08 червня 2017 року встановлено порушення її процесуальних прав під час апеляційного розгляду справи, а саме, неналежне повідомлення про час та дату розгляду справи, що позбавило її права на захист та інших процесуальних прав.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2014 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату повторного судового засідання, порушення її процесуальних прав під час судового розгляду не підтверджується доказами та не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до суду касаційної інстанції, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона надала до суду апеляційної інстанції докази наявності у справі нововиявлених обставин, які є підставою для скасування рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2014 року, тому вважає відмову у задоволенні її заяви незаконною.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2014 року зазначала її неналежне повідомлення про час та дату розгляду справи судом апеляційної інстанції, посилаючись на висновки, які викладені в ухвалі Вищої ради правосуддя від 08 червня 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Цей перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Вирішуючи питання наявності у справі нововиявлених обставин, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що зазначені ОСОБА_4 обставини стосуються перевірки законності судового рішення, що не є нововиявленою обставиною відповідно до статті 423 ЦПК України.

ОСОБА_4 реалізувала своє право на оскарження рішення Апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2014 року у касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року її касаційна скарга залишена без задоволення.

Незгода ОСОБА_4 з судовим рішенням суду касаційної інстанції не є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Черкаської області за нововиявленими обставинами.

Посилання у касаційній скарзі на ухвалу Вищої ради правосуддя від 08 червня 2017 року, досліджувалось судом апеляційної інстанції, який дійшов до правильного висновку, що прийняття Вищою радою правосуддя зазначеної ухвали, якою скаргу ОСОБА_4 стосовно суддів Апеляційного суду Черкаської області та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишено без розгляду, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини визначає одним із фундаментальних аспектів верховенства права принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Ponomaryov v. Ukraine, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Мартєв

А. О. Лесько

С. П. Штелик