Провадження № 22-ц/4808/299/18
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 18 жовтня 2018 року в м. Івано-Франківську у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1999 року по 2011 рік. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18.03.2011 року шлюб між сторонами було припинено на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 18.03.2011 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.12.2009 року було задоволено її позовні вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, присуджено стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Однак, зважаючи на те, що розмір аліментів не може бути нижчим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також беручи до уваги те, що відповідач за станом свого здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, вважає, що з нього слід стягувати на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500 гривень до 1600 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 20 липня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Вважає рішення незаконним, таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідачем надано письмові докази його матеріального становища, наявності у нього неповнолітньої дитини у другому шлюбі, в якому склад сім`ї є багатодітною, та наявність непрацездатної матері.

Вказує, що ОСОБА_2 працює водієм в ТзОВ «Транс-Сервіс-1» та в період за останні 6 місяців отримував щомісяця мінімальну заробітну плату в розмірі 3725 грн., з яких відраховано податок 670 грн., відраховані аліменти в користь позивачки в розмірі 1499 грн., 1945 грн., 2099 грн., тому чистого доходу отримує в середньому 1340 грн.

В ОСОБА_2 є малолітня донька від другого шлюбу ОСОБА_6, а також він виховує інших неповнолітніх дітей дружини, тобто сім`я є багатодітною.

Крім того має непрацездатну матір ОСОБА_7, яка є пенсіонером за віком.

Вважає, що судом не перевірено та не враховано матеріального становища та доходів позивача, яка має такий же обов'язок матеріального утримання дитини, працює і отримує доходи щомісячно, при цьому не несе витрат, пов'язаних з проживанням чи доглядом сина чи інших витрат, пов`язаних з його здоров`ям.

Також зазначає, що суд не звернув увагу на те, що ст. 192 СК України не визначає строку, з якого аліменти присуджуються в новому розмірі.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням суд може змінити за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного становища, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Однак суд всупереч цим роз'ясненням постановив проводити стягнення нового розміру аліментів з дня пред'явлення позову - з 20.07.2018 року.

Також з позову вбачається, що ОСОБА_4 просила припинити стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 по виконавчому листу, виданому Івано-Франківським міським судом 24.12.2009 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2009 року у справі №2-5594/2009, тоді як суд в порушення вимог ст. 265 ЦПК України не вирішив питання щодо цієї вимоги.

Просить рішення Івано-Франківського міського суду від 18.10.2018 року змінити, припинити стягнення з нього аліментів за виконавчим листом виданим Івано-Франківським міським судом 24.12.2009 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2009 року у справі №2-5594/2009, та зменшити збільшений судом розмір стягнення аліментів в користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_4 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що судом враховано факт отримання відповідачем мінімальної заробітної плати і те, що у нього є інша дитина та сім`я, адже судом збільшено розмір аліментів не до 2000,00 грн., як просила позивач, а до 1600,00 грн. Крім того, просить колегію суддів врахувати, що їхньому сину виповнилось 17 років, він навчається на денній формі педагогічного факультету Івано-Франківського коледжу Прикарпатського національного університету імені В. Стефаника. Зазначає, що її заробітна плата на рівні мінімальної, що не дозволяє забезпечити потреби дитини. Також на її утриманні перебуває її непрацездатна мати. Оскільки упродовж всіх років аж до початку цього року колишній чоловік взагалі жодних коштів на дитину не давав, а лише з березня 2018 року ще до збільшення аліментів почав сплачувати 1500 грн., можна зробити висновок, що у нього є можливість сплачувати аліменти в сумі 1600 грн. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 18.10.2018 року - без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги та вирішуючи збільшити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини з 500 грн. до 1600 грн. щомісячно, суд першої інстанції врахував стан здоров'я, сімейний та матеріальний стан сторін, а тому вважав доцільним збільшення розміру аліментів до вказаної суми. При цьому суд визначив момент початку стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня пред'явлення позову.

Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із таким висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 з 01.09.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.03.2011 року, про що свідчить копія рішення Івано-Франківського міського суду від 18.03.2011 року (а.с. 5).

Неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином сторін по справі (а.с. 4), проживає з матір'ю ОСОБА_4 АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2009 року було вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердому грошовому розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа №2-5594/2009 року від 24.12.2009 року (а.с. 6).

Встановлено також, що згідно Довідки про доходи №ТС000000366 від 04.10.2018 року ОСОБА_2 працює у ТзОВ «Транс-Сервіс-1» на посаді водія автотранспортних засобів з виконанням робіт за професією «експедитор транспортний», з квітня по вересень 2018 року отримує заробітну плату на рівні мінімальної та сплачує аліменти (а.с. 24).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Апеляційним судом також досліджено надані позивачем довідки про доходи та довідку про склад сім`ї ОСОБА_4, враховано, що син - ОСОБА_5 є студентом денної форми навчання Педагогічного відділення Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_10», додатково займається музикою та вивченням англійської мови.

Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про те, що визначена попереднім рішенням суду сума аліментів 500,00 грн. є недостатньою для утримання дитини, а наявні у справі докази, зокрема, довідка про доходи ОСОБА_2 та дані про сплачені суми аліментів, свідчать про наявність у нього постійного місця роботи та доходу, що в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами сина дає підстави для збільшення розміру аліментів.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано наявність у відповідача нової багатодітної сім`ї, обов'язок обох батьків по утриманню дитини, не заслуговують на увагу, оскільки таким обставинам була дана оцінка в судовому рішенні, і суд вирішив стягнути з відповідача аліменти у збільшеному розмірі в сумі 1600,00 грн., а не 2000,00 грн. щомісячно як про те просила позивач.

Обставини, які б унеможливлювали виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини за станом здоров'я або за іншими причинами відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом з тим, суд першої інстанції помилково вирішив стягувати з відповідача аліменти у зміненому розмірі починаючи з дня пред'явлення позову, оскільки за змістом ст. 192 СК України у разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред'явлення позову.

Крім того, у п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз'яснено про те, що у новому розмірі, визначеному відповідно до ст. 192 СК України, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З урахуванням наведених обставин апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення в частині визначення моменту початку стягнення аліментів у збільшеному розмірі, розпочати стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня набрання рішенням законної сили. В решті вимог рішення суду залишити без змін.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 жовтня 2018 року в частині визначення моменту початку стягнення аліментів у збільшеному розмірі змінити, розпочати стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня набрання рішенням законної сили.

В решті вимог рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

Ясеновенко Л.В.