Провадження № 2-р/522/46/18
УХВАЛА

30 серпня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про розяснення судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням суду по справі №522/17544/15-ц було стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно по кредитному договору. Раніше вже ухвалювалося рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки по кредитному договору, що є предметом спору по рішенні суду №522/17546/15-ц. ОСОБА_1 вважає, що ці два рішення є подвійною юридичною відповідальністю боржника, тому просить розяснити рішення суду в частині подвійного застосування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подвійного стягнення кредитної заборгованості по кредитному договору.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року заява про розяснення рішення суду прийнята до провадження, призначене судове засідання на 30.08.2018 року.

У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Від представника ПАТ ФОРУМ Банк» надійшли пояснення , згідно яких зазначили що це не є подвійним стягненням. А чому в постанові про відкриття виконавчого провадження вказана інша сума то це питання регулюється Законом України «Про виконавче провадження».

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали заяви з додатками, оглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Суд вважає за можливе розяснити рішення суду, оскільки судове рішення ще не виконане, а виконавче провадження відкрите 29.01.2018 року Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ВП №55632986.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року по справі №522/17544/15-ц було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0088/07/08-Z від 24.10.2007 року, яка складається з:

? заборгованості з повернення кредитних коштів та сплати відсотків в сумі 5 591,04(пять тисяч пятсот девяносто один долар чотири цента) дол. США.;

? пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в сумі 3 032,86 грн.(три тисячі тридцять дві гривні вісімдесят шість копійок).;

? штраф за порушення умов п.3.3.7 Кредитного договору в сумі 5000грн (пять тисяч гривень).

З відповідачів також було стягнуто порівну суму судового збору по 634,52 грн.

Раніше рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2015 року по справі №522/17546/15-ц було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,111 га (цільове призначення для ведення садівництва), що знаходиться на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району, СТ «Луч»Новодофінівського садового масиву, ділянка №16, 17 по вулиці Горіхова, власником якої є ОСОБА_1 Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки та вказано, що за рахунок вартості майна, на яке звернуто стягнення, задовольнити вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором №0088/07/08-Z від 24.10.2007 року по стягненню заборгованості.

ОСОБА_1 вважає, що дані два рішення суду є подвійною юридичною відповідальністю, проте такі судження не відповідають дійсності, зважаючи на наступне.

ОСОБА_1 є позичальником та іпотекодавцем.

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

До такого ж правової позиції дійшов і ВСУ яка викладена у постанові від 03.02.2016р. справа №6-1080цс15 та постанові ВС від 27.06.2016р. по справі №326/1592/15.

Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-73цс13 від 4 вересня 2013 року наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не позбавляє кредитора права на отримання належних йому сум шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. (постанова ВС від 27.06.2016р. по справі №326/1592/15.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобовязанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобовязання.

Таким чином, суд вважає за можливе розяснити ОСОБА_1, що стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором не є подвійною правовою відповідальністю, а є альтернативою для кредитора (банку) щодо повернення заборгованості за кредитом.

При цьому, суд вважає за необхідне розяснити, що в разі погашення боржником (ОСОБА_2Ю.) заборгованості за кредитним договором, звернути банком стягнення на земельну ділянку буде неможливо, оскільки зобовязання перед банком будуть виконаними. Навпаки, якщо банк реалізує предмет іпотеки, а саме земельну ділянку, то заборгованість з боржника не має бути стягувата у звязку з поверненням банком коштів, шляхом реалізації земельної ділянки.

Крім того суд розяснює що у випадку розбіжностей суму які зазначені у судовому рішення з сумою яка вказана у виконавчому листі або у постанові про відкриття виконавчого провадження, то боржник має право оскаржити дії державного виконавця в порядку , передбаченого ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження2.

Керуючись ст.ст. 546, 575, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст. 4, 10, 247, 258, 260, 271, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення задовольнити.

Розяснити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року по справі №522/17544/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме вказавши, що стягнення заборгованості за кредитним договором №0088/07/08-Z від 24.10.2007 року та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0088/07/08-Z від 24.10.2007 року не є подвійним стягненням кредитної заборгованості.

Ухвалу суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали виготовлено 30.08.2018р.

Суддя Домусчі Л.В.