У Х В А Л А

30 серпня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву і додані матеріали, суддя приходить до наступного.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу, яким остання повинна відповідати.

Так, згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявниця вказує на те, що неповнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Проте як вбачається з довідки виконавчого комітету Білозерської міської ради м. Добропілля про склад сім'ї від 06 серпня 2018 року за адресою: Донецька область, м. Білозерське, м. Добропілля, вул. Південна, 1/54, проживають заявниця ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_1 (а.с.10).

Враховуючи наведене, суддя вважає, що заявниця не дотрималась вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, а саме не додала до заяви документи або їх копії, що підтверджують обставину того, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває саме на її утриманні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки до заяви не додані документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 статті 166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 183 СК України, ст. ст. 161, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Любчик