Справа № 645/6028/15-ц
Провадження № 4-с/645/1/18
У Х В А Л А

іменем України

17 липня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі головуючого судді - Шарка О.П., секретаря судових засідань - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкова скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4, звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд визнати бездіяльність Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області) ОСОБА_3 щодо не виконання рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22 червня 2016 року у розумні визначені законом строки. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, в провадженні якого знаходиться виконавчий лист про виселення ОСОБА_6 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, щодо невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року у розумні визначені законом строки; Зобовязати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, в провадженні якого знаходиться виконавчий лист про виселення ОСОБА_7 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, невідкладно вчинити усі необхідні дії для реального виконання рішення Фрунзенського районного суду м, Харкова від 22 червня 2016 року; Зобовязати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 ї., в провадженні якого знаходиться виконавчий лист про виселення ОСОБА_6 з квартири, яка розташована за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2, невідкладно вчинити усі необхідні дії для реального виконання рішення Фрунзенського районного суду м, Харкова від 22 червня 2016 року; Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_2 понесені ним документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 360 грн. 00 коп.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року, крім іншого, виселити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_8 з іпотечного майна - квартири № 23, що знаходиться в будинку № 12 по бульвару Богдана Хмельницького в місті Харкові На виконання цього рішення, 30 серпня 2016 року стягувачу були видані два Виконавчих листа про виселення боржників з належного йому майна. 14 вересня 2016 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХУІ, ці виконавчі листи стягувачем були подані нарочно до Фрунзенського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області через канцелярію разом із Заявами про відкриття за ними виконавчих проваджень, про що на заявах міститься відмітка. 16 вересня 2016 року головним державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 були винесені дві окремі постанови за № 52334893 та № 52368045 про відкриття виконавчого провадження про виселення ОСОБА_7 та про виселення ОСОБА_6 відповідно.Заявник зазначає, що на момент подання цієї Скарги, всупереч вимогам ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», рішення Фрунзекського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року залишається невиконаним, а права Стягувана продовжують бути порушеними.Стягувач жодного разу не отримував від державного виконавця, в провадженні якого знаходяться виконавчі листи, повідомлення з інформацією про день та час призначення примусового виселення боржників чи будь-якої іншої інформації, яка б свідчила про хід, просування чи, взагалі, будь-який процес у примусовому виконанні рішення суду. Державний виконавець Цурков С. І., в провадженні якого знаходиться виконавчі листи, сім місяців не здійснював жодної виконавчої дії щодо виселення боржників, це можна вважати не інакше як безпідставним затриманням виконання судового рішення. Бездіяльність державного виконавця Цуркова С. І., в провадженні якого знаходиться виконавче провадження про виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з квартири, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, б-р Богдана Хмельницького 12. кв. 23, на думку заявника, порушує його права та законні інтереси. Також у звязку з тим, що заявник не є спеціалістом в галузі права, він змушений був звернутися за правовою допомогою, за яку було сплачено ним 15360 гривень.

У судове засідання інші особи, які беруть участь у справі не зявилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися заздалегідь і належним чином.

Заявник ОСОБА_2 надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, скаргу підтримав у повному обсязі, представник заінтересованої особи ОСОБА_7 також надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, однак, просила у задоволенні скарги відмовити. Інші особи, які беруть участь у справі причини неявки суду не повідомили.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки сторони в судове засідання не зявились, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського округу ОСОБА_9, про визнання правочину договору позики, договору іпотеки удаваними відмовлено у повному обсязі. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. В рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7 за договором позики від 17.09.2010 року, яка складається з: - неповернутої частини боргу в сумі 32 500 доларів США, що було еквівалентно 490 945 грн. 00 коп., процентів за користування позиченими коштами у сумі 9 123 долари США, що було еквівалентно 137 812 грн. 03 коп., трьох процентів річних в сумі 1 810 доларів США, що було еквівалентно 27 341 грн. 86 коп., судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп., згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року, -неустойки за прострочення виконання зобовязання в розмірі 656 100 грн. 00 коп. згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 10.03.2015 року, -процентів за користування позикою за період з 03.06.2014 року по 28.05.2015 року в розмірі 5 476 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі складає 136 311 грн. 64 коп., -трьох процентів річних від простроченої поверненням позики за період з 03.06.2014 року по 28.05.2015 року в розмірі 958 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі складає 23 847 грн. 07 коп., -неустойки за період з 03.06.2014 року по 28.05.2015 року в сумі 359 000 грн. 00 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 із застосування визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) як іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 4 іпотечного договору ціною на рівні 200 000 грн. Надано ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) право особисто та через представників предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні довідки (в тому числі про сімейний стан іпотекодавців, належність їм майна на праві власності, про кількість продажів, визначення нормативної вартості), будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень обєктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна (в тому числі висновки експертів) та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах (в тому числі з вимогами про відкриття нового розділу стосовно предмета іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно) та вчиняти всі інші необхідні дії, повязані з продажем предмета іпотеки. Виселено ОСОБА_7 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2), ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_8 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3) з іпотечного майна квартири АДРЕСА_3. З метою збереження предмета іпотеки до моменту його реалізації, передати предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 в управління ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) з наданням права обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу, зміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладення договорів оренди предмета іпотеки з правом отримання орендної плати. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 (податковий номер: НОМЕР_1) понесені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 3 654 грн. 00 коп. по 1 827 грн. 00 коп. з кожної.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року зазначене рішення було залишене без змін..

На виконання зазначеного рішення, 30 серпня 2016 року стягувачу були видані два Виконавчих листа.

14 вересня 2016 року, в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХУІ, ці виконавчі листи стягувачем були подані нарочно до Фрунзенського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області через канцелярію разом із Заявами про відкриття за ними виконавчих проваджень, про що на заявах міститься відмітка. 16 вересня 2016 року головним державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 були винесені дві окремі постанови за № 52334893 та № 52368045 про відкриття виконавчого провадження про виселення ОСОБА_7 та про виселення ОСОБА_6 відповідно.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Так згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З системного аналізу викладених норм права слідує, що правовою підставою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження на бездіяльність ДВС є порушення прав заявника неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю ДВС.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У даній справі заявником не доведено, а судом не була встановлена така бездіяльність державного виконавця, яка б порушувала права скаржника та потребувала його захисту у судовому порядку. Заявником взагалі у скарзі необґрунтовано в чому саме полягає бездіяльність державного виконавця, неотримання заявником від державного виконавця інформації про день та час примусового виселення, не може свідчити про бездіяльність державного виконавця.

У звязку з відмовою у задоволенні скарги, підстав для стягнення витрат на правову допомогу суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки відсутні підстави для визнання бездіяльності державного виконавця та його рішень неправомірними, то скарга не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Харківської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя