Справа № 242/5648/18
Провадження № 2/242/1684/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове Донецької області в порядку заочного спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» 30.10.2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 30.01.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 750 від 30.01.2013 року зі змінами внесеними Додатковою угодою № 1 від 28.02.2014 року. Відповідно до умов договору, банк надав відповідачеві грошові кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп., а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Процентна ставка за користування кредитом складає 27 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені договором. Строк повернення кредитних коштів до 29.01.2016 року. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1 від 30.01.2013 року. Крім того, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 2 від 30.01.2013 року. Позивач виконав умови кредитного договору надавши позичальнику кредит, однак відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов'язання, передбачені кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 30.07.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 517 грн. 39 коп., яка складається з: 19 417 грн. 52 коп. сума заборгованості за кредитом, 8 721 грн. 38 коп. проценти за користування кредитом з 01.08.2014 року по 01.03.2016 року, 12 465 грн. 07 коп. інфляційні витрати банку з червня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати кредиту, 5 140 грн. 96 коп. - інфляційні витрати банку з червня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати процентів за кредитом, 1933 грн. 06 коп. три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.11.2013 року по 30.07.2018 року, 839 грн. 40 коп. три проценти річних за прострочення сплати процентів за кредитом з 01.11.2013 року по 30.07.2018 року. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованість за кредитом у розмірі 48 517 грн. 39 коп. та суму судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.10.2018 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, просить суд слухати справу у їх відсутність та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1І, ОСОБА_2, ОСОБА_3 будучи повідомленими у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання двічі не з'явились, в зв'язку з чим, суд, відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
З урахуванням ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 750 від 30.01.2013 року зі змінами внесеними Додатковою угодою № 1 від 28.02.2014 року. Відповідно до умов договору, банк надав відповідачеві грошові кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп., а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Процентна ставка за користування кредитом складає 27 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені договором. Строк повернення кредитних коштів до 29.01.2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем ОСОБА_4
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання є порушенням позичальником своїх зобов'язань.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за договором укладеним з відповідачем ОСОБА_1 станом на 30.07.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 517 грн. 39 коп., яка складається з: 19 417 грн. 52 коп. сума заборгованості за кредитом, 8 721 грн. 38 коп. проценти за користування кредитом з 01.08.2014 року по 01.03.2016 року, 12 465 грн. 07 коп. інфляційні витрати банку з червня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати кредиту, 5 140 грн. 96 коп. - інфляційні витрати банку з червня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати процентів за кредитом, 1933 грн. 06 коп. три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.11.2013 року по 30.07.2018 року, 839 грн. 40 коп. три проценти річних за прострочення сплати процентів за кредитом з 01.11.2013 року по 30.07.2018 року.
В якості забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем ПАТ «Державний ощадний банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1 від 30.01.2013 року.
Крім того, між позивачем ПАТ «Державний ощадний банк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 2 від 30.01.2013 року.
Як вбачається з п. 4.1 вищевказаних договорів порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором.
Згідно із ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.
Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.
Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання.
З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором позичальником було сплачено 3 червня 2014 року (а.с. 5), тоді як, строк дії кредитного договору встановлено до 29.01.2016 року, у звязку чим, суд вважає, що шестимісячний строку дії договорів поруки припинено.
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № 750 від 30.01.2013 року у розмірі 48 517 грн. 39 коп.
Тоді як, в задоволені позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити, у звязку із припиненням строку дії договорів поруки.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 638 ч.1, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 750 від 30.01.2013 року у розмірі 48 517 (сорок вісім тисяч пятсот сімнадцять) грн. 39 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 1762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Луганського обласного АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О. Хацько