Справа № 185/2522/15-ц
Провадження № 4-с/185/50/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

за участю заінтересованої особи ОСОБА_2

за участю представника

заінтересованої особи ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді скаргу Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Павлоградська міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 50283067 з примусового виконання виконавчого листа № 185/2522/15-ц, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 грудня 2015 року про зобовязання ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г», що розташовані в м. Павлограді по вулиці Радянська, 65, а виконавчий лист повернути до державної виконавчої служби для подальшого виконання.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що державним виконавцем неправомірно було закінчено виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням рішення суду, так як фактично самовільно збудовані споруди не були знесені боржником. Посилання державного виконавця на те, що самовільно збудовані споруди відсутні не відповідає фактичним обставинам справи. Той факт, що боржник здійснила державну реєстрацію права власності на самовільно збудовані обєкти не було підставою для закінчення виконавчого провадження, так як зазначена реєстрація відбулась на підставі документів, які містили неправдиві відомості. Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного відділу Павлоградської міської ради ОСОБА_5 від 27 травня 2016 року № 29778407 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_2. Тому, Павлоградська міська рада Дніпропетровської області вимушена звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця.

У судовому засідання представник заявника просила скаргу задовольнити в повному обсязі на підставах і доводах викладених у скарзі.

Державний виконавець - заступник начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, просив розглядати скаргу за його відсутності, у вирішенні справи покладався на розсуд суду.

Заінтересована особа та її представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги на тих підставах, що дії державного виконавця були правомірними.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції 1999 року) виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2015 року зобовязано ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г».

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року доповнено другий абзац резолютивної частини рішення, виклавши його у наступній редакції: зобовязати ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г», що розташовані в м. Павлограді по вулиці Радянська, 65.

Після ухвалення додаткового рішення Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано 09 грудня 2015 року виконавчий лист № 185/2522/15-ц про зобовязання ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г», що розташовані в м. Павлограді по вулиці Радянська, 65.

Постановою державного виконавця від 19.02.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50283067 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем, відповідно до складеного акту від 05.12.2016 року, встановлено зі слів боржника, що на теперішній час будівлі вказані у рішенні суду не є самовільно збудованими, оскільки узаконені.

Із матеріалів виконавчого провадження, оглянутого в ході розгляду зазначеної скарги, вбачається, що ОСОБА_2 на підтвердження факту узаконення самовільно збудованих споруд надала державному виконавцю технічний паспорт на квартиру № 3 в житловому будинку № 65 по вулиці Світличної Ганни (колишня назва вулиці Радянська), виконаного ТОВ «Укрземторгпроект» станом на 15.05.2016 року.

Державним виконавцем було встановлено, що самовільно збудовані споруди відсутні та було закінчено вищезазначене виконавче провадження, у звязку з фактичним виконанням, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2016 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З наведеного вбачається, що в рамках примусового виконання рішення суду державний виконавець встановлював чи є майно зазначене у виконавчому листі самовільно збудованим, тоді, як судом зазначене майно вже було визнано самовільно збудованим, замість проведення примусових заходів направлених на зобовязання боржника знести за його рахунок самовільно збудовані споруди, що є неправомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже,дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 50283067 з примусового виконання виконавчого листа № 185/2522/15-ц, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 грудня 2015 року, про зобовязання ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г», що розташовані в м. Павлограді по вулиці Радянська, 65, суд визнає неправомірними та зобовязує державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відновити виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що скарга Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Тому, з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 260, 261, 450-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 50283067 з примусового виконання виконавчого листа № 185/2522/15-ц виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 грудня 2015 року про зобовязання ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г», що розташовані в м. Павлограді по вулиці Радянська, 65.

Зобовязати державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 185/2522/15-ц виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 грудня 2015 року про зобовязання ОСОБА_2 знести за її рахунок самовільно збудовані споруди, а саме: сіни, зазначені в технічному паспорті літерами «а2», «а3», сарай - літера «Г», що розташовані в м. Павлограді по вулиці Радянська, 65.

Стягнути з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь держави (платіжні реквізити для перерахування судового збору: отримувач коштів: УК у м. Павлограді/м. Павл-д/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37936856, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 4032, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.М. Бондаренко