АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Харків

справа № 638/446/17

провадження № 22-ц/790/4453/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідачі: Прокуратура Харківської області, Головне управління Національної поліції в Харківській області, Державне казначейство України, Головне управління Державного казначейства України в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників правоохоронних органів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 8 червня 2018 року, ухвалене суддею Аркатовою К.В.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з прокуратури Харківської області у відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю прокурорів на її користь 25 000 грн та стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області у відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих на її користь 25 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 15.05.2013 року о 14 год. 00 хв. в м.Харкові по вул.Кримській злочинцем зірвано з ОСОБА_1 золотий хрест з ланцюжком. Зазначені відомості внесені до ЄРДР за №0003117 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Слідчими та процесуальними керівниками органів прокуратури ігноруються норми процесуального законодавства, затягується розслідування. Відповідальних слідчих притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне проведення досудового слідства. Така протиправна поведінка відповідачів спричинила тяжкі душевні страждання, завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні її гідності, стресі, страху. Все це забирало її сили, нерви та здоров'я, у зв'язку з чим остання змушена купувати заспокійливі лікарські засоби, засоби для нормалізації тиску тощо.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 8 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення, особа, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про протиправні діяння правоохоронців внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових та службових обов'язків.

Неналежне проведення досудового слідства також підтверджується притягненням слідчих Крючкової І.В., Хапіліної А.І., Поколодного до дисциплінарної відповідальності.

Звертає увагу, що за час проведення досудового розслідування позивач була змушена змінити свій звичний уклад життя, постійно звертатись із заявами та скаргами до представників влади та правоохоронних органів, постійно перебувати у стресі.

Протиправна поведінка відповідачів спричинила тяжкі душевні стражданнята фізичний біль, необхідність в прийомі заспокійливих засобів, через постійний стрес позивач майже втратила зір, на одне око на 100%.

До суду апеляційної інстанції Головним управлінням Національної поліції в Харківській області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Зазначає, що на даний час відсутні будь-які рішення суду або прокуратури, якими було б встановлено незаконність дій чи бездіяльність або протиправної поведінки слідчих по відношенню до позивача.

Прокуратурою Харківської області також надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. Зазначає, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування, не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (не) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що слідчим відділом Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 15.05.2013 року внесено відомості до ЄРДР за №0003117 за ч.2 ст.186 КК України за заявою ОСОБА_1 Органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій. Так, 15.05.2013 року, 18.06.2013, 08.08.2013 року допитано потерпілу. 20.06.2013 по справі призначено товарознавчу експертизу. Витребуваний список курсантів, які знаходились у звільненні 15.05.2013 року після 13 год. 00 хв. 09 вересня 2013 Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром виготовлений висновок експертизи. Слідчому надавались вказівки в порядку ст.ст.36,39 КПК України. Слідчим неодноразово у письмово повідомлялось потерпілій про можливість ознайомлення з матеріалами справи. Згідно з копією повідомлення з прокуратури Харківської області від 02.12.2016 року за вих.№ 04/2/2-890-15 стосовно працівників Харківської місцевої прокуратури №1 вжито заходів реагування, згідно з листом від 10.07.2013 року старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Крючкову І.В. притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне проведення досудового слідства по кримінальному провадженню №0003117. Станом на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0003117 триває.

Відповідно до частини другої статті 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, які передбачені статтями 1167 і 1173 ЦК України.

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зазначена норма права не суперечить статті 1167 ЦК України і не звільняє позивача від обов'язку доказування неправомірності дій посадових осіб Прокуратури Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, як підставу для відшкодування моральної шкоди.

Оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167, 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року є обов'язком позивача.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовувала бездіяльністю процесуальних керівників прокуратури, та слідчих органів МВД, з огляду на те, що слідчі МВД притягувались до дисциплінарної відповідальності.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії припроведенні досудового слідства, є предметом оскарження відповідно до правил КПК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Відповіді відповідачів про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчих МВД та вжиття заходів реагування до працівників прокуратури свідчить про реалізацію позивачем права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає позивач.

Крім того, слід зауважити, що позов пред»явлено до прокуратури Харківської області та Головного управління Національної поліції в Харківській області, тоді як позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Слідчі, які проводили досудове слідство та були притягнуті до дисциплінарної відповідальності не працювали в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області. Факти на які посилається позивач мали місце в 2013 році, тоді як Закон України «Про Нацполіцію» було прийнято 2 липня 2015 року.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки підстав для скасування рішення суду не має.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 8 червня 2018 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 4 вересня 2018 року