ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/201/18
п/с № 2/174/218/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором б/н від 14.08.2012 року, в сумі 7555,13 гривень та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначають, що 14.08.2012 року між банком та ОСОБА_3, був укладений кредитний договір б/н про надання йому кредиту у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписання вказаного договору є згодою відповідача прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.. 24.09.2016 року ОСОБА_3- помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.09.2016 року. На момент його смерті, заборгованість за кредитним договором б/н від 14.08.2012 року становить 7555,13 грн. Спадкоємцем померлого, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, 04.10.2017 року їм був направлений лист-претензію, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив свої вимоги, але ніяких дій по сплаті заборгованості відповідачами не здійснено, що і слугувало підставою звернення до суду.

02 травня 2018 року, по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачам за адресою їх реєстрації.

Відповідачам було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк, відповідач відзив на позовну заяву не подав.

18.06.2018 року, ухвалою Вільногірського міського суду, відповідно до заяви відповідача ОСОБА_1, було витребувану у завідуючої Вільногірської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 спадкову справу після померлого ОСОБА_3

23.07.2018 року, представником позивача подана заява, в якій він просить прийняти його відмову від позову в частині стягнення боргу з ОСОБА_2, оскільки вона відмовилась від своєї частини спадщини на користь ОСОБА_1

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року, було прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 та закрито провадження по справі у цій частині.

Відповідно до клопотання представника позивача, було зроблено запити до державного земельного кадастру з метою виявлення земельних ділянок та до регіонального сервісного центру МВС з метою виявлення рухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_3

Згідно наданих відповідей за померлим ОСОБА_3, будь-якого майна не значиться.

Сторони про справі будь-яких інших заяв та клопотань не заявляли.

Представник позивача, в судове засідання не зявився, своєю заявою просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В свою чергу ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 14.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов, встановлених договором. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_3, підтвердив своїм підписом згоду на умови кредитування (а.с. 7-41).

Згідно свідоцтва про смерть від 26.09.2015 року серія 1-КИ № 708003, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 помер 24.09.2016 року (а.с. 47).

26.01.2017 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Вільногірської державної нотаріальної контори з претензією кредитора з проханням включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу (а.с. 50).

Відповідно до листа Вільногірської державної нотаріальної контори від 17.03.2017 року, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 24.09.2016 року, не видавалось (а.с. 51).

Згідно спадкової справи, після смерті ОСОБА_3, померлого 24.09.2016 року, спадкоємцями є - ОСОБА_1 і ОСОБА_2, однак ОСОБА_2 написала заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 В свою чергу відомості про будь-яке майно спадкова справа не містить (а.с. 112-127).

Як вбачається з наданого банком розрахунку, на момент смерті ОСОБА_3 існувала заборгованість в сумі 7555,13 грн., з яких: 5564,93 грн. тіло кредиту; 1840,20 грн. нарахування процентів за користування кредитом; 150,00 грн. нарахування пені (а.с. 6).

30.09.2017 року, позивач направив на адресу спадкоємців лист-претензію з вимогою про погашення боргу, яка була залишена без задоволення (а.с. 52).

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Разом з тим необхідно враховувати наступне: оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Аналогічні роз'яснення надані в абз. 2 пункту 32Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положеннястатті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 08.04.2015 року № 6-33цс15 та від 12.04.2017 року № 6-2962цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Зокрема, ст. 1281 ЦК України передбачено пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Частиною 2 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» про відкриття спадщини стало відомо у 17.03 2017 року (а.с. 83-84).

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із наявністю невиконаних договірних зобов'язань, з'ясуванням вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що відповідач є спадкоємцем, після померлого ОСОБА_3, прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину може задовольнити вимоги кредитора.

Позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України та ст. 1282 ЦК України, не було доведено факту отримання спадкоємцем ОСОБА_1 майна спадкодавця, його розміру та вартості.

З наданої представником інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 23.07.2018 року, - за ОСОБА_3, який помер 24.09.2016 року, будь яке нерухоме майно не зареєстроване. (а.с.153). Як вбачається з відповідей на запити державного земельного кадастру від 18.09.2018 (а.с.169) та регіонального сервісного центру МВС від 01.08.2018 (а.с.142), за ОСОБА_3, будь-якого майна не значиться.

З урахуванням викладеного, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємозвязку у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем, після померлого ОСОБА_3, прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину може задовольнити вимоги кредитора. Враховуючи викладене, у звязку з недоведеністю позивачем позовних вимог, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд враховує, що позов задоволенню не підлягає, у звязку з чим судовий збір за рахунок відповідача не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-16, 1216-1218, 1220, 1231, 1268-1270, 1281-1282, 1296-1297 ЦК України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч.2 ст. 197, ст. ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

В свою чергу, у відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5