У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду, з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Так, з огляду на ч.7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача. Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частин 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Тобто, представник, через якого має право здійснювати свою участь сторона - є самостійним учасником процесу, який по суті наділений такими ж повноваженнями, як і особа, яку він представляє, саме тому довіритель у спеціально виданій йому довіреності визначає для представника обсяг повноважень, які останній має право здійснювати для представництва у будь-якому органі від імені довірителя. До того ж довіритель має право обмежити чи розширити коло повноважень представника та надати йому право на вчинення окремих процесуальних дій, які належать до спеціальних прав сторони.

Тобто єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлена від імені довірителя довіреність із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 810/739/15.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, остання підписана представником позивача адвокатом ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_1.

На підтвердження своїх повноважень до позовної заяви додано копію ордеру Серії ЗР №24093 від 05.09.2018 року на надання правової допомоги, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/747 від 20.07.2012 року.

При цьому в копії ордеру, вказано підставу: договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 22.08.2018 року.

Однак, договору про надання правової допомоги від 22.08.2018 року № б/н (його завіреної копії), про який зазначено в ордері, до позовної заяви не додано.

В матеріалах позовної заяви відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення позивача, ОСОБА_1, реалізувати своє право на звернення до суду не самостійно, а через представника.

З цього питання, також, неодноразово висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Звернення до суду, в тому числі, до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підписана представником позивача - адвокатом за відсутності підтвердження повноважень такої особи на її підписання.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, оскільки позовну заяву від імені позивача підписано особою, яка не має належних повноважень на підписання позовної заяви, до матеріалів позовної заяви таких не надано, суддя дійшов висновку, що дана позовна заява відповідно п.1 ч.4 ст. 185 УПК України підлягає поверненню позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Також, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п. 1 ч.4 ст. 185, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування - повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача чи його представника повторно подати позовну заяву, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її отримання безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош