Ухвала

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 520/211/16-ц

провадження № 61-20230св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне підприємство «Центр стоматології «МК»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4на рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Центр стоматології «МК» (далі - ПП «Центр стоматології «МК») про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлення факту фактичного допуску до виконання службових обов'язків та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що її звільнення здійснене з порушенням, оскільки вона не була працівником, який обслуговує грошові, товарні та культурні цінності. Жодних дій щодо втрати довіри вона не вчиняла. До медичних карток мали доступ всі лікарі, які вносили до них відомості. При цьому, медичні картки не є матеріальною цінністю, а тому вона не могла бути звільненою з посади за невиконання розділу 2 посадової інструкції та договору про матеріальну відповідальність. Свою роботу адміністратора вона фактично виконувала з 19 травня 2014 року, що можуть підтвердити і працівники підприємства, які працювали у той період. Крім того, наказ про звільнення винесений не уповноваженою на те особою, так відповідно до статті 23 статуту підприємства та витягу з реєстру, лише ОСОБА_5 має право приймати на роботу та звільняти з роботи працівників.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення з посади адміністратора, поновити на посаді адміністратора ПП «Центр стоматології «МК», стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, компенсацію відпусток, заподіяну моральну шкоду, суму витрат на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн та встановити факт допуску до виконання службових обов'язків на посаді адміністратора з 19 травня 2014 року та зобов'язати відповідача записати цей період трудового стажу у трудову книжку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано наказ від 04 грудня 2015 року № 20/15-к про звільнення ОСОБА_4 у зв'язку із втратою довіри зі сторони роботодавця за пунктом 2 статті 41 КЗпП України та поновлено ОСОБА_4 на посаді адміністратора у ПП «Центр стоматології «МК». Стягнуто з ПП «Центр стоматології «МК» на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період із 06 грудня 2015 року по 01 листопада 2016 року, в сумі 82 537,03 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн та судові витрати на користь держави у розмірі 1 376,50 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми заробітної плати за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2016 року допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді адміністратора ПП «Центр стоматології «МК».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2016 року виправлено арифметичну помилку у судовому рішенні щодо стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 45 368,03 грн замість помилково зазначеної у резолютивній частині рішення суду суми у розмірі 82 537,03 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов виходив із того, що медичні картки не мають матеріальної цінності, на які розповсюджується дія договору про повну матеріальну відповідальність від 16 серпня 2015 року, а інвентаризація медичних карток, при призначенні ОСОБА_4 на посаду адміністратора, не відбувалась, медичні картки за відповідним актом прийому-передачі останній не передавались, а тому відсутні підстави для звільнення позивача у зв'язку з недовірою, яка полягає у невиконанні посадової інструкції згідно з розділом 2, договору про матеріальну відповідальність.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 не надала суду переконливих доказів відсутності її вини у заподіянні підприємству шкоди, тому у відповідача були наявні підстави для звільнення позивача за недовірою, а тому позовні вимоги про визнання незаконним, наказу від 04 грудня 2015 року № 20-15к і його скасування, та поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

У травні 2017 року ОСОБА_4подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, вона не обслуговувала та не отримувала під звіт матеріальні цінності. Рішення суду апеляційної інстанції повністю дублює апеляційну скаргу відповідача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито провадження у справі та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Судууказану справу.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Центр стоматології «МК» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлення факту фактичного допуску до виконання службових обов'язків та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 13 квітня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик