Справа № 299/2989/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 вересня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.

суддів - Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області, ухваленого 12 лютого 2018 року суддею Бак М.Д. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н від 16.06.2011 року, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. У зв'язку з неналежним виконання умов договору станом на 31.08.2017 року у відповідача наявна заборгованість на загальну суму 36244,16 грн. що складається з: 3078,46 грн. - заборгованість за кредитом; 27763,60грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1702,10 грн. - штраф (процентна складова). За наведених обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.06.2011 у розмірі 36244,16 грн. та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову - відмовлено.

На дане рішення Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про недоведеність укладення договору та відсутності підстав для стягнення заборгованості за договором.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не доведено обставин щодо укладення між сторонами кредитного договору, який є договором приєднання.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н від 16.06.2011, шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки 06/15р.

У заяві ОСОБА_2 вказано, що вона ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Свою згоду з Умовами та Правилами ОСОБА_2 висловила у своїй заяві, яку власноручно підписала (а.с.6).

Крім того, випискою з банківського рахунку стверджується кредитний ліміт, який встановлений відповідачу та рух коштів по кредитній карточці відповідача (а.с.4-6, 112-116).

Таким чином, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладення договору приєднання між сторонами.

При цьому висновок про те, що така заява разом з Умовами та Правилами становить один договір викладено в декількох Постановах ВСУ, зокрема за №6-144цс14 від 24.09.2014 року.

Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов і правил надання банківських послуг» після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Підписанням цього Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 "Правилами користування платіжною карткою".

Відповідно до п.1.1.3.2.3 «Умов і правил надання банківських послуг» Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому Банк, за виключенням випадку зміну розміру кредитного ліміту, зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові Умови. Право зміни кредитного ліміту Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення Клієнта.

Також згідно «Умов і правил надання банківських послуг» передбачено, що у випадку незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку, позичальник зобов'язаний надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед Банком .

Згідно з п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.7.6. «Умов і правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах , передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Матеріалами справи встановлено, що банк неодноразово змінював позичальнику кредитний ліміт, остання зміна кредитного ліміту мала місце 03.03.2015 року і збільшено його до 3080 грн.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за договором, а тому за ним утворилась заборгованість.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.08.2017 року за відповідачем рахується заборгованість, яку він просить стягнути, на загальну суму 36244,16 грн., що складається з: 3078,46 грн. - заборгованості за кредитом; 27763,60грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1702,10 грн. - штраф (процентна складова).

Апеляційний суд погоджується із розміром заборгованості за кредитом в сумі 3078,46 грн., оскільки такий відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, з нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 27763, 60 грн. і відповідно нарахованою заборгованістю за пенею, комісією,а також штрафами повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, яка надана на строк до червня 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до червня 2015 року включно відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з липня 2015 року, відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

За таких обставин, банк не вправі нараховувати відсотки після спливу строку кредитного договору, тобто починаючи з липня 2015 року.

Як слідує з розгорнутого розрахунку заборгованості, банком нараховані відсотки станом на 31.08.2017 року в розмірі 27763, 60грн., тобто і після липня 2015 року, що є неправомірним.

Згідно розрахунку заборгованості станом на дату закінчення кредитного договору за відповідачем наявна заборгованість: за кредитом - 3078,46 грн., по процентах за користування кредитом - 1751, 56 грн., за пенею та комісією - 600грн.

В цій частині позов банку є обґрунтований та підлягає до задоволення.

Окрім того, підлягають до задоволення також вимоги банку про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500грн.(фіксована частина) та 271,50 грн. штрафу (процентна складова) - 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, оскільки така відповідальність позичальника передбачена п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні ним строків платежів за договором.

В решті заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по даній справі нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем пред'явлено позов на суму 36244,16 грн., а апеляційний судом визнано обґрунтованими вимоги лише в розмірі 6201,52 грн., що становить 17,1% від пред'явлених вимог. За пред'явлення позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., за подачу апеляційної скарги - 2400грн, загальний розмір судових витрат по справі становить 4000 грн., а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 684, 41грн. (4000*17,1%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 12 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (90311, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.06.2011 року у розмірі 6 201,52 ( шість тисяч двісті одну гривні п'ятдесят дві копійки), що складається з: 3078,46 грн. - заборгованості за кредитом; 1751, 56 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 600 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 271,50 грн. - штрафу (процентна складова). В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (90311, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 684,41грн. (шістсот вісімдесят чотири гривні сорок одну копійку).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: