Справа № 710/1332/18
Провадження № 2-о/710/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Цяпкало Г.П.,

заявник ОСОБА_1

представник заінтересованої особи Управління Державної Міграційної Служби в Черкаській області в особі територіального підрозділу Шполянський районний сектор управління Державної міграційної служби України у Черкаській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Управління Державної Міграційної Служби в Черкаській області в особі територіального підрозділу Шполянський районний сектор управління Державної міграційної служби України у Черкаській області про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Свою заяву заявник мотивує тим, що заявник наразі є громадянкою ОСОБА_3 Федерації. Однак заявниця починаючи із вересня 2006 року постійно проживає в Україні і має, окрім власного бажання набути громадянство України, законні підстави для його набуття за територіальним походженням, про що свідчать обставини, які підтверджується відповідними доказами. Дівоче прізвище заявниці - «Дзьох». Починаючи із першого квартала 1977 року по четвертий квартал 1984 року заявниця проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після чого вона разом із своїми батьками переїхала на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживала і була зареєстрована по вул. Чикаленка (Колгоспна), 5 до 07 червня 1991 року. Проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_2, заявниця відвідувала Лебединську середню школу № 2, зокрема в період 1989-1991 pp. вона навчалась в 10 та 11 класах. Відразу після закінчення Лебединської середньої школи № 2 та отримання Атестату про середню освіту заявниця подала заяву та відповідні документи на вступ до Красноградського педагогічного училища, яке наразі реорганізоване в Красноградський коледж КЗ «ХГПА»ХОР, що знаходиться в м. Красноград Харківської області, де вона навчалася в період із 01 вересня 1991 року по 25 червня 1993 року. В зв'язку із запланованим вступом до вищевказаного навчального закладу заявниця мала наміри повернутися на постійне місце проживання до будинку своєї баби в с. Куми Карлівського району Полтавської області, що знаходився на невеликій відстані від училища, і тому відразу після закінчення школи у с. Лебедин, а саме 07 червня 1991 року вона знялася з реєстрації місця свого проживання по вул. Колгоспній (нині вул.Чикаленка) в с. Лебедин Шполянського району Черкаської області, однак продовжувала проживати за вказаним місцем до початку навчання, яке розпочалося 01 вересня 1991 року. Лише увійшовши в ритм навчання в педагогічному училищі, вона знайшла час і зареєструвалася 30 вересня 1991 за адресою, хоч фактично там проживала ще з 01 вересня 1991 року, - в с. Куми Карлівського району Полтавської області, де проживала і була зареєстрована, як громадянка України до 26 липня 1993 року, що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання виданою виконавчим комітетом Ланнівської сільської ради № 02-27/378 від 19.03.2018 року. Оскільки судове рішення про встановлення факту постійного проживання входить до переліку Документів необхідних для встановлення належності до громадянства України передбаченого Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, тому у заявниці відсутня можливість вирішити дане питання в позасудовому порядку.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.11.2018 року було відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено в окремому провадженні.

В судове засідання заявник зявилася та підтримала повністю свої заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи в судове засідання зявився, проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АИ № 348188 від 16.05.1974, виданого Зарєчною сільською радою Білоярського району Свердловської області, 02.05.1974 народилася ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблений запис №103. (а.с.9).

Відповідно до атестата про середню освіту серії А № 836090 виданого 14.06.1991 ОСОБА_4, вона закінчила Лебединську середню школу №2 с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області УРСР. (а.с.14).

Згідно диплому молодшого спеціаліста серії ЗД № 013564 від 25.06.1993 ОСОБА_4, закінчила Красноградське педагогічне училище, за спеціальністю «Дошкільне виховання». (а.с.16).

Згідно запису №1 в трудовій книжці серія АТ №8977711, дата заповнення 29.09.1994 ОСОБА_4 з 01.09.1991 по 25.06.1993 навчалася в Красноградському педагогічному училищі, диплом ЗД № 013564 від 25.06.93. (а.с.15).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №0217/379 від 19.05.2018, виданої виконавчим комітетом Ланнівської сільської ради, Карлівського району, Полтавської області, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (згідно відомостей з погосподарських книг) з 1 квартала 1977 року по 4 квартал 1984 року. (а.с.11).

Згідно довідки №251 від 10.10.2018, виданої виконавчим комітетом Лебединської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживала без реєстрації з 7 червня 1991 року до 1 вересня 1991 року в домоволодінні батька ОСОБА_5 по вул. Чикаленка (Колгоспна), 5 в с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області. (а.с.12).

Згідно довідки виданої директором школи ОСОБА_6, 21.09.2018 року №69, ОСОБА_4 навчалась в 10-11 класах Лебединської середньої школи №2 Шполянського району Черкаської області та одержала, атестат про повну загальну середню освіту (наказ №48 від 14.06.1991 року по лебединській СШ №2) (а.с.13).

Згідно виписки із рішення мирового судді судового участку №6 Орджонікідзевського району, м. Магнітогорська, Челябінської області, шлюб зареєстрований 14.11.1997 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у відділі ЗАГС адміністрації Орджонікідзевського району, м. Магнітогорська, Челябінської області, актовий запис №700, розірвати. (а.с.10).

Згідно запису №637 книги реєстрації Ланнівської сільської ради, Карлівського району, Полтавської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, була прописана з 27.09.1991 року в с. Куми Ланнівської сільської ради, Карлівського району, Полтавської області (а.с.18-19).

Згідно паспорту №75 98 138603 виданого 18.01.1999 УВС Ленінського району, міста Магнітогорськ Челябінської області, код підрозділу 742-022, ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_3 Федерації. (а.с.7).

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України - правовий звязок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обовязках.

Згідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно п.7 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 за №215, встановлення належності до громадянства України стосується:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі:

осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України;

осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Пунктом 8 розділу ІІ згаданого Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Отже судове рішення може бути документом, що слугуватиме встановленню належності до громадянства України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Такий висновок міститься у рішення Верховного Суду справа № 363/214/17-ц. від 22.08.2018.

Встановлення юридичного факту має для заявниці юридичне значення, адже від цього залежить визнання належності її до громадянства України та можливість отримання паспорта.

Згідно ст. 17 ЦК УРСР (1963 року), який був чинним станом на 24.08.1991 року, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п'ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Довідки виданою Лебединською сільською радою, Шполянського району, від 10.10.2018 року №251, підтверджується факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24.08.1991 року, без реєстрації, зокрема проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5. Знялася з реєстрації 07 червня 1991 року. На той час заявниця не досягла повноліття. В подальшому з 30 вересня 1991 року і по 26 липня 1993 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про громадянство» передбачено, що саме факт постійного проживання на території України дає підставу вважати особу громадянином України.

Наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року дата з якою законодавець повязує набуття громадянства України заявник в неповнолітньому віці постійно проживала на території України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів заявника, оцінивши докази, надані заявником, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію заявника, покладену в основу заявленої вимоги, а відтак, заявлена вимога підлягає до задоволенню.

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі , ст. ст.1, 3 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст.ст.81, 89, 258-259, 263, 294, 315, 316 ,319, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платників податків в Україні НОМЕР_1, постійно проживала в неповнолітньому віці на території України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 22.12.2018.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_9