Справа № 367/7878/17
Провадження №2/367/378/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Шубчик В,Токач М.С

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

3-ї особи ОСОБА_4

Представника 3-ї особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6,3-і особи ОСОБА_4,ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця та визнання права власності

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що її мати ОСОБА_8 була власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих в Ірпінській державній нотаріальній конторі 13.11.1996 року та земельної ділянки площею 0,1287 та по цій же адресі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.11.2011 року.

30 серпня 2013 року вона продала вказаний житловий будинок за 233200 грн. згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 30.08.2013 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Запісочною О.А. Також в той же день була продана і земельна ділянка за цією ж адресою за 200600 грн. згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочною О.А. У вказаних договорах представником продавця був її покійний брат ОСОБА_10, який виконував всі необхідні дії за матір, згідно довіреності.

У той же день була придбана 1/2 частина житлового будинку в м. Буча Київської області по АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу частини житлового будинку був укладений між ОСОБА_11, яка продавала частину будинку та ОСОБА_10, який купував будинок. Продаж була вчинена за 234 804 грн. Вказаний договір укладався в м. Буча Київської області, посвідчувався приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І.

Вказана частина будинку по АДРЕСА_1 в м. Буча Київської області була придбана за рахунок коштів виручених від продажу будинку та земельної ділянки ОСОБА_8 Вона на той час була вже людиною похилого віку, народилася в 1928 році, інвалід 3 групи, мала особливі потреби і на її прохання син ОСОБА_10 взяв на себе обов'язки по продажу будинку та земельної ділянки, діяв згідно наданої довіреності. Але купувати частину будинку мати вирішила особисто, сама обирала варіант,тому і обраний приватний нотаріус знаходився по її місцю перебування в м. Буча Київської області. Однак, коли потрібно було прибути до нотаріальної контори для оформлення договору, мати не змогла це зробити через стан здоров'я і щоб не зірвати укладання договору, передала гроші сину, який і виступив покупцем житла. Тим більше, що і мати, і вона-позивач є віруючими людьми і не мають ідентифікаційного коду через релігійні переконання. Ні мати, ні вона, ні брат ОСОБА_10 не переймалися через укладення договору не на реального власника частини будинку так як мали добрі сімейні відносини. Була домовленість , що в подальшому буде укладений договір дарування цієї частини будинку на ім'я матері.

Мати ОСОБА_8 вселилася в дану частину будинку, була зареєстрована в ньому до смерті, так як житло було придбане для її власних потреб. ОСОБА_10 не мав ніякого відношення до житла, ніколи в нього не вселявся та не проживав, коштів на придбання даного житла не мав, мешкав у іншому населеному пункті у цивільному шлюбі, у власності мав частину квартири у м. Ірпінь. Всі витрати по утриманню житла несла мати.

Але ОСОБА_10 тяжко захворів, мав діагноз остеомієлофіброз, гепатомегалію, асцит, анемію тяжкого ступеню, виразкову хворобу шлунку та інші хронічні захворювання. Періодично знаходився на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах, потребував постійного вливання крові, купівлі лікарських засобів. Мати допомагала сину грошовими коштами, які залишилися від продажу будинку. Він неодноразово, просив запросити нотаріуса для віддарування частини будинку в АДРЕСА_1, але мати не вірила, що син може померти і відмовила його. Вирішила, що це він зробить, коли його стан покращиться.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її брат помер. Ця звістка підкосила престарілу матір, вона хворіла і сама потребувала постійного стороннього догляду. Крім того, покійну матір дуже ображала поведінка її онуків - дітей покійного брата, які нею не цікавилися, навпаки залякували тим, що вона ніхто в цьому будинку і повинна його звільнити. Вони не погоджувалися, що вказана частина будинку придбана за кошти матері і повинна належати їй. У заяві про прийняття спадщини після смерті брата, вони вказали і цю частину будинку, як спадкову.

28 березня 2017 року її мати ОСОБА_8 померла. За життя вона зверталася до Ірпінського міського суду Київської області із позовами, де вказувала вищевикладені обставини особисто, але у зв'язку з її смертю позови вирішені не були .

Покійна мати залишила після смерті заповіт від 13.11.1996 року, яким все своє майно залишила в рівних долях їй та ОСОБА_10, тобто вона є спадкоємцем ОСОБА_8 Зараз у Бучанській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа щодо майна ОСОБА_8

Так як її права, як спадкоємця ОСОБА_8 порушені вищевказаним договором купівлі-продажу і сама покійна мати рахувала його недійсним то вона оспорює вказаний договір.

Позивач вважає, що оспорюваний договір необхідно визнати удаваним у частині особи покупця.

Позивач просить визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_10, посвідчений ЗО серпня 2013 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., удаваним з моменту його укладення, в частині покупця.

Визнати ОСОБА_8 покупцем за договором купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 30 серпня 2013 року , посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. та визнати, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1.

Позивач та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову не заперечувала та пояснила,що вона у 2013 році продала належну їй 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_10За даний будинок з нею розраховувався ОСОБА_10,за чиї саме кошти вона не знає,але знає,що будинок купувався для його матері ОСОБА_8

3-я особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти позову та зазначили,що ОСОБА_10 є стороною договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1.Він помер 09.08.2015р.Після його смерті відкрилась спадщина .ОСОБА_4 як донька померлого, а також її брат ОСОБА_7 прийняли спадщину після смерті свого батька.Вважають позовні вимоги надуманими та недоведеними.Позивач не зазначає підстави недійсності правочину в цілому або в частині.Просили у позові відмовити.

3-я особа ОСОБА_7 у судове засідання не з»явився,подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд,заслухавши пояснення сторін по справі,заслухавши покази свідка,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні було встановлено,що ОСОБА_8 була власником будинку № АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих в Ірпінській державній нотаріальній конторі 13.11.1996 року та земельної ділянки площею 0,1287 та по цій же адресі згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.11.2011 року.

13.08.2013р між ОСОБА_10,який діяв від імені ОСОБА_8,та ОСОБА_13 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № АДРЕСА_1.Продаж будинку було здійснено за 233 104 грн.Наведені обставини справи підтверджуються копією вказаного договору (а.с.7-8)

Також, 13.08.2013р між ОСОБА_10,який діяв від імені ОСОБА_8,та ОСОБА_13 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки пл..0,1287га,яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Наведені обставини справи підтверджуються копією вказаного договору (а.с.11)

13.08.2013р між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 23-а по вул..Лермонтова в м.Буча. Вказаний житловий будинок ОСОБА_10 придбав за 234 804 грн.Наведені обставини справи стверджуються копією договору купівлі-продажу (а.с.6)

Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.За життя вона склала заповіт 10.02.1989 р,яким все своє майно заповіла ОСОБА_2,що стверджується копією заповіту (а.с.9).

ОСОБА_10 помер 09.08.2015р.Після його смерті відкрилась спадщина.3-і особи ОСОБА_11 та ОСОБА_7 є спадкоємцями 1 черги за законом як діти померлого ,які звернулись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10

Позивач ОСОБА_2 просить визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_10, посвідчений ЗО серпня 2013 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., удаваним з моменту його укладення, в частині покупця.

Визнати ОСОБА_8 покупцем за договором купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 30 серпня 2013 року , посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. та визнати, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено судам, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

«Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини (ухвала ВССУ від 21.06.2017 у справі № 204/4407/16-ц).

Позивач не надала до суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами правочину виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором купівлі-продажу будинку, та, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором купівлі-продажу.

Позивач на підтвердження обставин викладених у позовній заяві посилається на ті обставини,що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 купувалась особисто для ОСОБА_8,яка у вказаному будинку була зареєстрована та проживала,що вказаний будинок був придбаний за кошти,отримані від продажу її будинку № АДРЕСА_1,а також,що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 існувала домовленість про переоформлення 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на ОСОБА_8 шляхом укладення договору дарування.Однак на підтвердження зазначених обставин позивач не надала до суду відповідних доказів,а саме ,що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 існувала зазначена домовленість та що вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку є удаваним правочином. Той факт,що житловий будинок АДРЕСА_1 був придбаний для ОСОБА_8,яка була зареєстрована та проживала у будинку АДРЕСА_1 не може свідчити про удаваність правочину ,а саме договору купівлі-продажу вказаного будинку.Як уже зазначалось раніше,до суду не надано доказів,що між сторонами правочину (договору купівлі-продажу від 13.08.2013р )виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором купівлі-продажу будинку, та, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором купівлі-продажу.При цьому необхідно звернути увагу,що сторонами договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № АДРЕСА_1 були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_8 не була стороною вказаного договору. Як вбачається із змісту вказаного договору купівлі-продажу,ОСОБА_10 при укладанні договору діяв від свого імені,доказів тих обставин,що ОСОБА_10 при укладанні вказаного договору діяв від імені своєї матері ОСОБА_8 та в її інтересах ,до суду надано не було,як не було надано і доказів тих обставин,що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 існували інші домовленості щодо придбаної 1/2 частини спірного будинку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала,що вона надавала допомогу ОСОБА_10 у продажу будинку його матері,була присутня під час укладання договорів купівлі-продажу будинку ОСОБА_8 та земельної ділянки,а також при укладанні договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку № АДРЕСА_1.Достовірно знає,що вказаний будинок був придбаний для ОСОБА_8 ,за кошти отримані від продажу будинку ОСОБА_8,що ОСОБА_10 не мав власних коштів на придбання вказаного будинку.Також показала,що ОСОБА_8 не могла оформити договір купівлі-продажу будинку на своє ім.»я,поскільки не мала реєстраційного номеру платника податків за релігійними переконаннями.

При вирішенні спору по суті суд не може прийняти до уваги покази даного свідка,поскільки вказаний свідок як зазначила свідок у судовому засіданні, безпосередньо не була присутня у нотаріуса під час посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку № АДРЕСА_1,а в цей час знаходилась у іншому приміщенні нотаріальної контори.

При укладанні вказаного договору купівлі-продажу не була присутня і сама ОСОБА_8

Щодо посилань позивача у позовній заяві та показів свідка в тій частині,що ОСОБА_8 не мала можливості укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку № АДРЕСА_1,поскільки не мала реєстраційного номеру платника податків за релігійними переконаннями,то з даного приводу суду також не було надано відповідних належних та допустимих доказів,а саме,що ОСОБА_8 було відмовлено у посвідченні договору з наведених підстав.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу,що згідно п 9 договору купівлі-продажу 1/2 частини . будинку № АДРЕСА_1 від 13.08.2013р,який був укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (а.с.6) зазначено ,що сторони за даним договором взаємно підтвердили,що при укладанні договору відсутні будь-які обман чи інше приховування фактів,які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними,договір укладався ними у відповідності зі справжньою волею учасників правочину,без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску,договір укладався на вигідних для продавця та покупця умовах і не є результатом впливу впливу тяжких для продавця обставин,правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків(не є фіктивним),цей правочин не приховує інший правочин(не є удаваним).

Зазначений договір купівлі-продажу 1/2 частини . будинку № АДРЕСА_1 за життя ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у передбаченому законом порядку не був розірваний чи визнаний недійсним з підстав ,передбачених законом.

Враховуючи викладені обставини суд вважає позов ОСОБА_2 безпідставним та таким,що не підлягає до задоволення,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у позовних вимогах у повному обсязі.

Представник 3-ї особи ОСОБА_5 просить стягнути із позивача по даній справі судові витрати.

Відповідно до ст..141 ЦПК України «Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;»

Представник 3-ї особи ОСОБА_5 подала до суду договір про надання правової допомоги ОСОБА_4 від 23.03.2016р,опис наданих послуг та квитанції про оплату 4000гр,1000гр та 500грн.Однак суд відмовляє представнику 3-й особі у відшкодуванні судових витрат згідно поданих до суду квитанцій,поскільки суду не надано доказів тих обставин,що вказані витрати понесені 3-ю особою саме у зв»язку із розглядом даної справи.

На підставі ст.ст. 215,217,235,328,392,655 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

ОСОБА_2 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення буде складено 31.08.2018р.

Суддя: С.І. Оладько