КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/19180/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4450/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

18 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 7 серпня 1992 року між сторонами укладено шлюб.

Зазначила, що від шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також зазначила, що протягом останніх 10 років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, кожного дня обзиває її та сина образливими словами, морально пригнічує їх, між ними постійно виникають сварки, свідком яких постійно стає їхня дитина, що впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їм душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхньої дитини та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

У зв'язку з викладеним просила суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 7 серпня 1992 року у Виконавчому комітеті Гірської міської ради м. Первомайська Луганської області, актовий запис № 62 від 7 серпня 1992 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований у Виконавчому комітеті Гірської міської ради м. Первомайська Луганської області 7 серпня 1992 року, актовий запис № 62 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Гірської міської ради міста Первомайська Луганської області 7 серпня 1992 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 62.

Також з матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету.

Доводами апеляційної скарги, є те, що суд постановив рішення за відсутності відповідача по справі, який не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вказував на те, що відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило.

За діючими нормами цивільно-процесуального права, судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач повідомлявся через оголошення на сайті судової влади як особа, що перебуває на непідконтрольній Україні території (Зона АТО) в АДРЕСА_1.

Проте, як вбачається з позовної заяви та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 з 25 серпня 2014 року фактично проживає у АДРЕСА_2, але повідомлення про судові засідання на зазначену адресу відповідача не направлялися та відомості про обізнаність відповідача про час та місце судового розгляду відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо таки учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що він вказує в своїй апеляційній скарзі, то ухвалене судом заочне рішення підлягає скасуванню з підстав визначених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК з постановленням нового рішення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 1992 року.

Шлюб зареєстровано у Виконавчому комітеті Гірської міської ради міста Первомайська Луганської області 7 серпня 1992 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 62.

Також з матеріалів справи вбачається, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначала, що спільне сімейне життя з відповідачем впродовж останніх років погіршувалося через різний склад характеру, протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин.

Спільне життя в подальшому неможливе.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В суді апеляційної інстанції позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, посилаючись на те, що подальше збереження сім'ї неможливе, і строк на примирення їй не потрібен, так як вона категорично не бажає підтримувати сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем та не вбачає за необхідне надання їм строку для примирення так як не бачить спільного майбутнього з відповідачем у стосунках як чоловіка та дружини Наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що дитина залишається проживати разом з нею, питання поділу майна на час розірвання шлюбу не ставляться.

Відповідач у судовому засіданні апеляційної інстанції позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Зазначав, що не вбачає підстав для розірвання шлюбу, так як вважає тимчасові труднощі, які виникли у їх стосунках як подружжя можуть бути ними усунуті під час дії строку для примирення, який він просив надати їм.

Також звертав увагу, що суд першої інстанції у своєму рішенні не послався на жоден належний та допустимий доказ в рахунок обґрунтування вимог позивача щодо різності поглядів на сімейне життя та виникнення саме на цьому сварок та суперечок. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази тим обставинам, що вони як подружжя не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Суд формально послався на вказані обставин и в той час як у відповідності до положень ст. 112 СК України повинен був з'ясувати взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини.

Відтак, просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз'яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що між подружжям існують складні конфліктні відносини, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинені,на час розгляду справи сторони разом не проживають.

Відповідач, наполягаючи на вимозі надання судом строку для примирення не зміг надати пояснень щодо неможливості використання ним часу протягом якого справа перебуває на розгляді в судах для вчинення ним дій щодо фактичного примирення подружжя.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що підстав для надання учасникам справи строку для примирення немає.

Оскільки сім'я сторін існує лише формально і зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, колегія суддів вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у Виконавчому комітеті Гірської міської ради м. Первомайська Луганської області 7 серпня 1992 року, актовий запис № 62 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді