МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Справа №370/2563/18

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, (далі позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, (далі відповідач), в якому вказала, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26.11.2009 року задоволено її позов до ОСОБА_3, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Позивач, з врахуванням заяви про збільшення позовних, посилаючись на те, що у звязку з набранням чинності Закону України №2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зміни розміру самого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та враховуючий, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів витрати на утримання дитини зросли, просила суд:

1) стягнути з відповідача недоотримані нею грошові кошти за період з липня місця 2017 року по серпень 2018 року в сумі 4606 грн. 00 коп. як різницю присуджених до стягнення аліментів у сумі 500 грн. 00 коп. та розміром прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що змінювався за вказаний період;

2) збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1600 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1, прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 22.10.2018 року та позовну заяву з додатками відповідачу було направлено за адресою реєстрації, проте відповідач їх не отримав, поштове відправлення №489 повернулося до суду без врученням по причині «за закінченням встановленого строку зберігання», а тому згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України особа вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 19.11.2018 року. Відповідно відзиву на позов, у строк, встановлений судом, відповідач не подав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26.11.2009 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с. 10).

Також на підтвердження викладених у позові обставин позивачем додано до позовної заяви ксерокопії свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про розірвання шлюбу та звітів про здійсненні відрахування та виплати із заробітної плати відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України)

Відповідно до ст. 78 та ст. 95 ЦПК України для того щоб бути допустимим доказом будь-який документ повинен бути залучений до матеріалів справи або в оригіналі або із відміткою про засвідчення копії документа, відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Хоча ксерокопії документів, надані позивачем на підтвердження обставин, викладених у позові, і можна вважати належними доказами, проте вони не можуть бути допустимими, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування (письмові докази надані позивачем не засвідчені відповідно до вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, а саме не місять, а ні підпису позивача, а ні дати засвідчення).

Аналогічна правова позиція щодо допустимості доказів викладена зокрема у поставі Верховного Суду у справі №904/8549/17 від 11.07.2018 року.

Поряд з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, зазначеним вище рішенням Макарівського районного суду від 26.11.2009 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2004 року по 23.05.2006 року, від спільного проживання вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Інших доказів на підтвердження викладених у позові обставин, позивач не надала.

Вирішуючи вимоги за позовом суд керується наступним.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року було підвищено мінімальний розмір аліментів з 30% до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

25.07.018 року Президентом було підписано Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання", який теж вносить зміни у розмір аліментів, встановивши мінімальний гарантований розмір аліментів у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивач, як одержувач аліментів за рішенням Макарівського районного суду від 26.11.2009 року у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (мінімальний розмір аліментів, встановлений діючим на час ухвалення вказаного рішення суду законодавством), бажаючи прирівняти розмір аліментів до встановленого на даний час законодавством мінімуму, звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на її думку недоотриманих нею грошових коштів за період з липня місця 2017 року по серпень 2018 року в сумі 4606 грн. 00 коп., як різницю присуджених до стягнення аліментів у сумі 500 грн. 00 коп. щомісяця та розміром прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі змін в законодавстві (зміна мінімального розміру з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу вказаної норми, слідує, що Сімейний кодекс України не встановлює такої підстави для збільшення розміру аліментів як зміна їх мінімального розміру, тобто це не є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України, таким чином зміна законодавства в частині визначення розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В даному випадку питання визначення мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню із боржника, належить до повноважень державного виконавця.

А відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах в розмірі 4606 грн. 00 коп., як різницю присуджених за рішенням суду до стягнення аліментів у сумі 500 грн. 00 коп. та розміром прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на підставі змін в законодавстві, не підлягають задоволенню.

В даному випадку, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного збільшення виконавцем розміру аліментів з урахуванням положень ст. 184 Сімейного кодексу України, а у випадку, якщо перерахунок проведено не було, необхідно звернутись до виконавця з відповідним письмовим зверненням. Разом з тим, у випадку відмови державного виконавця в проведенні перерахунку аліментів, існують всі правові підстави звернення до суду з вимогою про визнання незаконними дій виконавця та зобовязання провести перерахунок аліментів.

Щодо позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів, а саме позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1600 грн., посилаючи на те, що з часу ухвалення рішення Макарівського районного суду від 26.11.2009 року про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., витрати на утримання дитини зросли, оскільки збільшились потреби у звязку з навчанням дитини та її розвитком, однак вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак виходячи з вимог ст. 192 СК України та ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати і відсутні особи, яка їх понесла.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому ст. ст. 354-355 та підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2018 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса 08001, смт Макарів Макарівського району Київської області, вул. Димитрія Ростовського, 69А;

ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, адреса 08001, смт Макарів Макарівського району Київської області, вул. Димитрія Ростовського, 69А.

Суддя О.В. Тандир