Провадження № 2/522/8198/18
07 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
при секретарі Іскрич В. В.,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити опікуном ОСОБА_1.
При цьому, посилається на те, що відповідач зовсім перестала піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його розвитком, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що безумовно негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач коштів на утримання сина не надавав.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, щодо заочного вирішення справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином.
Орган опіки та піклування Приморської РА ОМР, надала суду заяву, згідно якої підтримала позовну заяву..
Згідно зі ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
Судом установлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу є спільна неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.
15.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зроблено актовий запис №74 про розірвання шлюбу.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком та з 2015 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, згідно довідки ТОВ «Олімп.Комплекс» №28 від 04.07.2018 року.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2018 року визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1.

Стаття 150 СК України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов'язків відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З висновку органу опіки та піклування Приморської РА ОМР від 10.10.2018 року 01-11/1859/2 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини вбачається, що ОСОБА_2, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться духовним та моральним розвитком.

Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Вихованням неповнолітньої дитини займається позивач, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя.

Згідно зі ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини.

Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.10.2018 року 01-11/1859/2, якім визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини вочевидь свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

У відповідності до ст. 3 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Також, згідно Конвенції про права дитини суд бере до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, «дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження»,

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 704,80 грн., пов'язані зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного і керуючись: ст. ст. 164, 165 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-292, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 ( 65000 АДРЕСА_1) за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Канатна, 134) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити опікуном малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (65000 АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (65000, АДРЕСА_1), у відшкодування судового збору 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення надіслано до ЄДРСР, справа №522/16737/18, веб-адреса сторінки http://reyestr.court.gov.ua//.

Суддя А. Ю. Бойчук