ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/676/18

провадження № 22-ц/4809/158/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Бондаренко Алла Вячеславівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Берднікова Г. В.) від 03 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

20 березня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в якому просила визнати недійсним договір міни земельної ділянки, загальною площею 4,86 га з кадастровим номером НОМЕР_1, укладений 14 листопада 2014 року між ОСОБА_6, який діяв від її імені на підставі довіреності, та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Бондаренко А. В., а також просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на відповідну земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона являється власником вищевказаної земельної ділянки, розташованої на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. На початку листопада 2014 року ОСОБА_6 запропонував їй передати в оренду належну їй земельну ділянку. В подальшому останній приїхав до неї додому разом із юристом, вони надали їй на підпис бланк договору (як вона вважала - договору оренди) і відповідач ОСОБА_6 сплатив їй орендну плату наперед. При цьому, вона передала відповідачу правовстановлюючі документи на земельну ділянку для наступного здійснення відповідних реєстраційних дій. 14 лютого 2018 року, під час оформлення субсидії, від працівників управління соціального захисту населення Знам'янської РДА дізналася, що вона є власником земельної ділянки площею 0,01 га. Після цього з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і зрештою дізналась, що 13 листопада 2014 року приватним нотаріусом Бондаренко А.В. посвідчено договір міни земельної ділянки, за яким ОСОБА_6, діючи від її імені, обміняв належну їй земельну ділянку площею 4,86 га на земельну ділянку належну ОСОБА_5 площею 0,01 га. Позивач вважає, що оскільки не виявляла дійсного наміру на відчуження земельної ділянки, то спірний договір міни є недійсним. Крім того, обмін відбувся не за схемою «пай на пай» та без її особистої участі в нотаріальній конторі за місцем знаходження робочого місця нотаріуса. Також позивач вважає, що угода вчинена із порушенням мораторію на заборону відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Обміняні земельні ділянки не знаходяться всередині єдиного масиву, а розташовані на різних територіях.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 3 липня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору міни земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності задоволено частково. Визнано недійсним договір міни від 14 листопада 2014 року посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського (нині Кропивницького) міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2043, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі по 352,40 грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції дійшов висновку, що за вказаних обставин не можна вважати, що на підставі оспорюваного договору відбувся обмін земельних ділянок за схемою «пай на пай», за якою кожна із сторін договору відчужує на користь один одного свій пай та отримує взамін пай другої сторони, тобто паї обмінюються в цілому, а не їх частини. На підставі оспорюваного договору міни відбувся обмін земельних ділянок без дотримання вимог Закону №899-ІV, а отже і в супереч мораторію, встановленому підпункту «б» пункту 15 Перехідних положень ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Щодо відмови у задоволенні позову в частині позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5, суд першої інстанції зазначив, що рішення суду про визнання недійсним договору міни є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов'язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію. Водночас, згідно матеріалів справи право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 - погашено, відомості по вказаному об'єкту нерухомого майна в Реєстрі - закрито.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

Відповідач ОСОБА_6 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі (т. 1, а. с. 178-183) ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору міни земельної ділянки та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 237, 239, 256, 257 ЦК України, п. 15 Перехідних положень ЗК України, ст. ст. 3, 4, 5, 80, 263 ЦПК України. Зокрема зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, так як позовну заяву було подано лише 20 березня 2018 року, а момент відрахування порушеного права почав діяти з 14 листопада 2014 року (дата укладення спірного договору), тобто на момент звернення до суду пройшло 3 рокита 4 місяці.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 також оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій нею апеляційній скарзі (т. 1, а. с. 202-213) також ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення в частині визнання недійсним договору міни земельної ділянки та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права. Також вказує на те, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Суд помилково не застосував позовну давність.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Позивач ОСОБА_4 надіслала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 191-192) у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги. Стверджує, що доводи апеляційної скарги спростовуються наявними та доведеними обставинами справи, судом надано вірну оцінку заяви про безпідставність застосування строків позовної давності, наявність спірних правовідносин на час їх вчинення, способу захисту порушених прав, тому розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов правильного та вірного висновку про задоволення позову частково.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Відповідач ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_8 підтримали подану ними апеляційну скаргу та визнали апеляційну скаргу ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_9 підтримали подану ними апеляційну скаргу та визнали апеляційну скаргу ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_4 заперечила проти доводів апеляційних скарг відповідачів і пояснила суду, що вона фактично отримала копію оспорюваного нею договору у відповідача ОСОБА_6 у 2014 році так. як він був їй необхідний для переоформлення соціальних виплат. Проте вона не ознайомилася з його змістом, а тому не була обізнана про його незаконність.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотанням розглянути справу без її присутності.

Апеляційне провадження

Згідно підпункту 8 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України (2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 7 серпня 2018 року (т. 1 а. с. 187) та від 15 серпня 2018 року (т. 1 а. с. 216) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 3 липня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 серпня 2018 року (т. 1 а. с. 229) розгляд справи призначено на 10 жовтня 2018 року на 12 год. 00 хв. в Апеляційному суді Кіровоградської області.

5 жовтня 2018 року розпочав роботу створений на підставі Указу Президента України № 452/17 від 29 грудня 2017 року Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область.

У зв'язку з цим та відповідно до ст. 31 ЦПК України дану цивільну справу було передано із Апеляційного суду Кіровоградської області до Кропивницького апеляційного суд та визначено новий склад суду в порядку передбаченому ст. 33 Кодексу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 9 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Розгляд справи завершено 04 грудня 2018 року.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

ОСОБА_4 на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області належала земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,86 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі рішення Трепівської сільської ради, що підтверджувалося копією Державного акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 30 червня 2002 року.

Згідно з договором міни від 14 листопада 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського (нині Кропивницького) міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2043, ОСОБА_5 (сторона 1) та ОСОБА_4 (сторона 2), від імені якої на підставі довіреності посвідченої нотаріусом діяв ОСОБА_6 уклали цей договір про наступне.

Предмет договору - сторона 1, передає у власність сторони 2, а сторона 2 приймає у власність належну стороні 1 на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,01 гектарів, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Високобайрацька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в обмін на належну стороні 2 на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,8583 гектарів, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Знам'янський район, Трепівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно пункту 1.2 договору, сторона 2, передає у власність сторони 1, а сторона 1 приймає у власність належну стороні 2 на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,8583 гектарів, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Знам'янський район, Трепівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в обмін на належну стороні 1 на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,01 гектарів, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Високобайрацька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п. 1.3 договору, в результаті міни (обміну), який здійснюється за цим договором: ОСОБА_5 набуває право власності на земельну ділянку площею 4,8583 гектарів, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Знам'янський район, Трепівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; ОСОБА_4 набуває право власності на земельну ділянку площею 0,01 гектарів, розташовану за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, Високобайрацька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За змістом пунктів 1.4-1.5 договору,земельна ділянка, що є предметом договору та переходить у власність ОСОБА_4 належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 23556761, виданого 27 червня 2014 року Реєстраційною службою Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Земельна ділянка, що переходить у власність ОСОБА_5 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого 30 червня 2002 року Трепівською сільською радою Знам'янского району Кіровоградської області на підставі рішення сесії Трепівської сільської ради 16 листопада 2001 року № 230 (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1176).

Вказаний договір міни підписано ОСОБА_5 та представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6

Судом встановлено, що при укладенні цього договору міни ОСОБА_6 діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності від 13 листопада 2014 року посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського (нині Кропивницького) міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко А. В., за якою ОСОБА_4 поміж іншого уповноважила ОСОБА_6 бути її представником з усіх без винятку питань, пов'язаних з укладанням договору міни (обміну) належної їй земельної ділянки, яка розташована на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, площею 4,86 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За довіреністю представнику, зокрема, надано право укласти договір міни (обміну) вказаної вище земельної ділянки на будь-яку іншу земельну ділянку з правом самостійного визначення як його істотних, так і факультативних умов; отримати підписані (посвідчені) примірники договорів; підписувати документи, заяви, договори і т.д. Строк дії довіреності встановлено до 13 листопада 2015 року.

Відповідно до облікових даних Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,01 га кадастровий номер НОМЕР_2 сформована від 04 червня 2014 року на підставі нотаріально посвідченої заяви від 04 червня 2013 року та технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_5 для ведення товарного с/г виробництва загальною площею 5,7894 га за рахунок земель с/г призначення на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Відповідно до облікових даних Державного земельного кадастру обліковується земельна ділянка площею 5,7894 га кадастровий номер НОМЕР_4 для ведення товарного с/г виробництва на території Високобайрацької сільської ради на підставі свідоцтва про право власності від 03 квітня 2013 року індексний номер 1930411 за гр. ОСОБА_5 Зазначена земельна ділянка сформована від 19 лютого 2013 року на підставі розпорядження голови Кіровоградської РДА від 09 листопада 2012 року № 1092-р відповідно розробленій документації із землеустрою щодо відведення земельних часток (паїв) членам фермерського господарства із постійного користування Фермерського господарства ОСОБА_11.

Виділення ОСОБА_5 в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 5,7894 га кадастровий номер НОМЕР_2 на території Високобайрацької сільської ради передбачено вище зазначеною технічною документацією із землеустрою та проводиться сертифікованими інженерами землевпорядниками.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,01 га, розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належать на праві власності позивачу ОСОБА_4

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Апеляційній скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар (ч. 1 ст. 715 ЦК України).

Встановлена ст. 204 ЦК України презумпція правомірності правочину може бути спростована в судовому порядку.

Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до змісту статей 177, 181 ЦК України, ст. 79 ЗК України земельна ділянка являється об'єктом цивільних прав.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно підпункту «б» пункту 15 Перехідних положень ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до законута вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" підпункту 15 Перехідних положень ЗК України, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Таким чином оборотоздатність земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв) є обмеженою.

Обмін (міна) таких земельних ділянок має здійснюватися відповідно до закону, яким являється Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон № 899-ІV).

Статтею 14 Закону № 899-ІV передбачено, що у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву.

Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально.

Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах своїх повноважень сприяють обміну земельними ділянками.

Пунктом 2 статті 15 «Прикінцеві положення» Закону № 899-ІV зобов'язано Кабінет Міністрів України розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

На реалізацію цієї норми Закону Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року № 288 затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, згідно підпунктів 3, 5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. У разі прийняття пропозиції власником іншої земельної ділянки щодо обміну земельними ділянками власники земельних ділянок укладають договір міни земельних ділянок. Договір міни земельних ділянок укладається відповідно до вимог Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Право власності на земельну ділянку за договором міни виникає після нотаріального посвідчення договору міни земельних ділянок, одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 899-IV встановлено, що матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників, оформлюють сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-464цс16, викладеному у постанові від 12 жовтня 2016 року, законодавець не закріпив у ЗК України чи інших законах України, крім Закону № 899-ІV, порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках. Обміняними можуть бути земельні ділянки за схемою (пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону № 899-ІV. Зазначеною нормою право на обмін земельних часток (паїв) можна реалізувати в період між проведенням зборів власників земельних часток (паїв) щодо розподілу земельних ділянок та видачею їхнім власникам державних актів на право власності на землю.

Предметом договору міни, який укладено між позивачем та ОСОБА_5 являлися не земельні частки, а сформовані в результаті їх виділення на місцевості земельні ділянки.

На підставі договором міни позивач позбувся права власності на свій виділений в натурі земельний пай площею 4,8583 га, в обмін на право власності на незначну частку виділеного в натурі паю відповідача ОСОБА_5 площею 0,01 га (що становить 1,7 % від площі земельного паю відповідача). При цьому ОСОБА_5 не позбулася свого земельного паю, а набула ще один виділений в натурі пай.

Тобто, обмін земельними ділянками, які є предметами оспорюваних договорів міни відбувся не за схемою «пай на пай», за якою кожна із сторін договору відчужує на користь один одного свій пай та отримує взамін пай другої сторони.

З'ясувавши ці обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обмін земельних ділянок відбувся без дотримання вимог закону №899-IV, а отже і всупереч мораторію, встановленому підпунктом «б» пункту 15 перехідних положень ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд першої інстанції вірно визначив норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та зробив правильний висновок, що оспорюваний договір укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також з порушенням вимог ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток, що в силу положень закону є підставою для визнання їх недійсними.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладених у постановах від 12.10.2016 року у справі № 6-464цс16 та від 05.11.2014 року у справі № 6-172цс14.

Разом з тим, встановивши вказані обставини, суд дійшов помилкового висновку, що визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності позивачем не пропущено.

Відповідно до статей 256 і 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності, згідно вимог частини 1 статті 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, отже, обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для відмови у позові (ч. 4, 3 ст. 267 ЦК України).

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов'язковість доведення стороною тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції ОСОБА_4 зазначила, що вона дізналась про наявність укладеної представником від її імені оспорюваного договору міни в лютому в 2018 році, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно сформовану 14 лютого 2018 року, її звернення до відділу у Знам'янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 14 лютого 2018 року з питання надання дублікату Державного акту на право приватної власності на землю.

Доводячи обізнаність позивача про наявність оспорюваного договору міни земельних ділянок, відповідачі посилалися на те, що ОСОБА_4 являється одержувачем державної субсидії. Маючи на мері оотримання субсидії, вона декларувала свої доходи та майно, але при цьому не вказувала про наявність у неї земельної ділянки площею 4,86 га, що на переконання відповідача підтверджує факт її обізнаності про наявність оспорюваного договору.

У судому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач визнала, що вона дійсно зверталася до органів соціального захисту за призначенням житлової субсидії, а також соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Зокрема, наприкінці 2014 року вона зверталася до Управління соціального захисту населення у Кіровоградському районі для призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям і їй необхідно було підтвердити рівень доходів її сім'ї. На той час вона вже отримала від ОСОБА_6, як вона вважала, орендну плату наперед, а тому звернулася до нього з проханням надати їй копію договору оренди. ОСОБА_12 через свого секретаря надав їй копію оспорюваного договору . Вона не прочитала його зміст але представила копію в орган призначення соціальної допомоги. З того часу ще одна копія договору була в неї і цю копії вона додала до своєї позовної заяви.

Отже позивач визнала ту обставину, на яку вказував відповідач, а саме, що володіючи копєю оспорюваного договору міни вона мала можливість ознайомитися з його умовами та дізнатися про порушення свого права, проте вона не скористалася цією можливістю.

Таким чином, з часу отримання копії договору позивач мав можливість дізнатися, як про порушення свого права, так і про особу, яка його порушила. А тому, з відповідної дати починається відлік позовної давності.

Враховуючи, що визнають факт отримання позивачем копії договору міни у 2014 році, але точно не вказують ні дату, ні місяць у якому така подія настала, суд вважає, що датою початку відліку позовної давності слід вважати 01 січня 2015 року.

З даним позовом позивач звернувся в суд 20 березні 2018 року, що підтверджується датою на відтиску вхідного штампу Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області на позовній заяві. Тобто, позов пред'явлено після спливу трирічного строку позовної давності (три роки два місяці і 19 днів).

Посилання позивача в обґрунтування поважності пропуску позовної даності на наявність у неї інвалідності 3-ї групи та статусу одинокої матері не може вважатися поважними причинами пропуску тривалого (трирічного) строку на звернення до суду.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції про застосування наслідків сплину позовної давності заявлено відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 82-86).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом з пропуском встановленої законом позовної давності, а відповідачі заявили суду до ухвалення рішення про застосування наслідків спливу позовної давності, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з підстав пропуску позовної даності.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини перебігу позовної давності, помилково вважав, що позов пред'явлено в межах позовної давності, що потягло за собою неправильне вирішення спору.

У зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційних скарг ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 липня 2018 року скасувати в частині визнання недійсним договору міни від 14 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області Бондаренко Аллою Вячеславівною, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко