Провадження № 2/331/344/2018
Справа № 331/8542/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Водоканал», третя особа ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

11.12.2017 р., ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Водоканал» із залученням до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_5, про стягнення в рахунок відшкодування матеріальних збитків 45 057,18 грн., в рахунок відшкодування оплати автотоварознавчого дослідження 800,00 грн. та судового збору 640,00 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що він згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 385393 від 16.07.2016 р., є власником автомобіля марки BMW, моделі 318І, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBACG8322TAU36705, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору. 25.11.2016 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода, яка в подальшому стала предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи, зокрема Протоколу сер. АП2 № 043522 від 28.11.2016 р., вбачається, що гр. ОСОБА_5, перебуваючи посадовою особою КП «Водоканал» (посада - майстер насосної станції), не вжив своєчасних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме не обізначив місце проведення дорожніх робіт відповідними дорожніми знаками, внаслідок чого 25.11.2016 р. о 20:30 год. на перехресті вул. Котляревського-Прогресивна в м. Запоріжжя трапилось ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого ОСОБА_1 (марки BMW, моделі 318І, р/н НОМЕР_1) отримав механічні ушкодження.

13.07.2017 р., постановою Апеляційного суду Запорізької області було закінчено розгляд справи про адміністративне правопорушення № 334/8070/16-п (пр. № 33/778/485/17) за ч. 4 ст. 140 КУпАП у відношенні ОСОБА_5 В результаті правопорушника ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Характер та обсяг шкоди, завданої автомобілю позивача, встановлено згідно висновку судового експерта-оцінювача ОСОБА_6 № 29/12 від 29.12.2016 р., заподіяну майнову шкоду оцінено в 45 057,18 грн.; згідно рахунку ФОП ОСОБА_7 № 31 від 14.03.2017 р. вартість відновлювального ремонту становить 99 710,00 грн.

Отже, протиправна поведінка правопорушника ОСОБА_5 призвела до ДТП, у якому було пошкоджено автомобіль марки BMW, моделі 318І, р/н НОМЕР_1, який належить позивачу. Зазначене підтверджується доказами (Протоколом сер. АП2 № 043522 від 28.11.2016 р., Постановою Апеляційного суду Запорізької області № 334/8070/16-п від 13.07.2017 р., матеріалами справи). Згідно із п. 1.4. ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та зважаючи на зміст норми ч. 1 ст. 1172 ЦК України, обовязок по відшкодуванню майнової шкоди лежить саме на відповідачеві КП «Водоканал». З вини працівника цієї юридичної особи, було заподіяно шкоди майну (автомобілю) потерпілого. Шкоди було заподіяно під час виконання гр. ОСОБА_5 трудових (службових) обовязків на КП «Водоканал». До теперішнього часу, у добровільному порядку, відповідачем не було здійснено відшкодування заподіяної майнової шкоди.

На підставі викладеного, посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, просить суд стягнути з КП «Водоканал» на свою користь завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі 45 057,18 грн., вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 800,00 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн..

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на їх обґрунтованість, законність та доведеність належними та допустимими доказами.

Представники відповідача КП «Водоканал» позовні вимоги не визнали, свою правову позицію по даній справі відповідач сформулював у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, підтримуючи аргументи заперечень представників КП «Водоканал».

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2017 року провадження у справі відкрито (а.с. 32).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

04.01.2018 р. від відповідача по справі надійшов письмовий відзив на позовну заяву. (а.с. 42-54).

04.01.2018 р. від третьої особи по справі надійшли письмові пояснення з приводу позовної заяви. (а.с. 55-65).

Ухвалою суду від 05 січня 2018 року зазначена справа призначена до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 67-68)

Ухвалою суду від 02 березня 2018 року проголошено перерву у підготовчому судовому засіданні по зазначеній справі та продовжено строк проведення підготовчого провадження до 05 квітня 2018 року. (а.с. 104-105)

16.05.2018р. на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив КП «Водоканал». (а.с. 119-122)

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 125-126)

07.06.2018р. на адресу суду від КП «Водоканал» надійшли письмові заперечення на відповідь ОСОБА_1 (а.с. 133-137)

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, заслухавши пояснення сторін, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги обставини, встановлені в судовому засіданні; заяви сторін по суті справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 28.11.2016 року о 13.00 годині, перебуваючи посадовою особою, ОСОБА_5 не вжив своєчасно заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не обозначив місце проведення дорожніх робіт відповідними дорожніми знаками, внаслідок чого 25.11.2016 року о 20.30 год. на перехресті вул.Котляревського та вул.Прогресивної в м.Запоріжжі трапилося ДТП, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.140 КУпАП. (а.с. 11)

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки BMW, моделі 318І, 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBACG8322TAU36705, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору, який належить на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 385393 від 16.07.2016 р., позивачу ОСОБА_1 (а.с. 10)

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 закрито, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП. (а.с. 12-13)

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2017 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2017 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 закрито, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП скасовано. Визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП. На підставі ст. 38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрито. (а.с. 14-15)

Зазначена постанову суду набрала законної сили 13 липня 2017 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 043522 від 28 листопада 2016 року, складеному відносно ОСОБА_4, зазначено, що 28.11.2016 року о 13.00 годині, перебуваючи посадовою особою, ОСОБА_4 не вжив своєчасно заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме: не обозначив місце проведення дорожніх робіт відповідними дорожніми знаками, внаслідок чого 25.11.2016 року о 20.30 год. на перехресті вул.Котляревського вул.Прогресивна в м.Запоріжжі трапилося ДТП, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.140 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 12 Закон України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт,експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виконанні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; виявляти аварійно - небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначити дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Як вбачається з п. 1.6. наряду-допуску № 491 від 24.11.2016 року, відповідальним керівником робіт на автодорозі по вул.Котляревського, 73 призначено майстра зміни аварійної дільниці № 1, 2 цеху № 1 з експлуатації та ремонту мереж, насосних станцій водопроводу КП «Водоканал» ОСОБА_5. Таким чином, ОСОБА_5 є посадовою особою, яка була відповідальною за виконання аварійно-відновлюваної роботи по ліквідації витоку води на автодорозі по вул.Котляревського, 73 в м.Запоріжжя.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою Закону настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом загальних положень ПДР України дорожні роботице роботи, пов'язані з будівництвом, реконструкцією, ремонтом чи утриманням автомобільної дороги (вулиці), штучних споруд, споруд дорожнього водовідводу, інженерного облаштування, встановленням (ремонтом, заміною) технічних засобів організації дорожнього руху.

Про проведення дорожніх робіт попереджає дорожній знак, який встановлюється перед місцями проведення будь-яких робіт на дорозі на відстані 10-15 м від місця проведення робіт.

Відповідно до положень ПДР України тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» встановлює загальні вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць, населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху. Ним закріплено вимогу щодо обовязку після виконання робіт застосовувати охоронні заходи встановлення знаків.

Як вбачається зі схеми місця ДТП (а.с. 2 адм.. матеріалу), акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.11.2016 р. (а.с. 6 адм.. матеріалу), письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 (а.с. 4, 5 адм.. матеріалу) перед місцем проведення дорожніх робіт по вул. вул.Котляревського, 73 в м.Запоріжжя, 25 листопада 2016 року були відсутні дорожні знаки.

Долучені в суді першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 фотографії з місця події підтверджують лише огородження місця проведення робіт дерев'яною огорожею та стрічкою, що підтверджують доводи потерпілого, свідка ОСОБА_8, схеми ДТП, та акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.11.2016 р. про відсутність на місці проведення робіт 25.11.2016 року попереджувальних знаків.

Вказане вище повністю спростовує показання ОСОБА_5, що місце проведення робіт було огороджено всіма необхідними охоронним заходами, в тому числі і дорожніми знаками.

Таким чином, проаналізувавши встановлені під час розгляду вищенаведеної справи, суд прийшов до висновку, що протиправна поведінка правопорушника ОСОБА_5 призвела до ДТП, у якому було пошкоджено автомобіль марки BMW, моделі 318І, р/н НОМЕР_1, який належить позивачу. Зазначене підтверджується належними та допустимими доказами

Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що КП «Водоканал» повинно нести відповідальність за шкоду, завдану працівником підприємства.

Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу № 29/12 від 29 грудня 2016 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 45057 гривень 18 копійок. (а.с. 18-31)

За проведення автотоварознавчого дослідження ОСОБА_1 сплачено 800,00 грн., за квитанцією № 29/12-16. (а.с. 30 - зворот)

Таким чином, суд приходить до висновку, що КП «Водоканал» повинно відшкодувати ОСОБА_1 розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 45057,18 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 800,00 грн.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги посилання представників відповідача на обставини, зазначені в обґрунтування заперечень на позовні вимоги, що ним не визнаються, виходячи з наступного.

В рамках даної справи в порядку витребування доказів було витребувано та залучено у якості доказів всі завірені належним чином матеріали адміністративної справи № 334/8070/16-п (пр. № 33/778/485/17) за ч. 4 ст. 140 КУпАП у відношенні ОСОБА_5

Крім того, до позовної заяви було додано преюдиційну постанову Апеляційного суду Запорізької області від 13.07.2017 р.

Так, 25.11.2016 р., тобто в день дорожньо-транспортної пригоди, було складено два протоколи. Перший за ч. 4 ст. 140 КУпАП у відношенні ОСОБА_5 та другий за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 Обидві справи про адміністративні правопорушення закінчились ухваленням судових рішень (постанов). Як вже зазначалось, постановою Апеляційного суду Запорізької області № 334/8070/16-п (пр. № 33/778/485/17) від 13.07.2017 р., ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та встановлено обставини цього правопорушення.

Натомість, постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/8074/16-п (пр. № 3/334/151/17) від 02.11.2017 р., провадження у справі було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (по закінченню строків). Отже, вини ОСОБА_1 та обставин адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП встановлено не було.

Таким чином, дорожньо-транспортна пригода сталась виключно з вини ОСОБА_5, належні, допустимі і достатні докази протилежного відсутні.

Також матеріалами справи встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/9103/16-п (пр. № 3/335/1029/2016) від 15.08.2016 р., ОСОБА_9, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З постанови суду вбачається, що 25.07.2016 р. о 21:00 год., гр. ОСОБА_9, в м. Запоріжжі по пр. Соборному на перехресті з пр. Металургів, керуючи автомобілем Ford Sierra, р/н 3300НЕ не витримав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався попереду, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_9 автомобілі отримали механічні ушкодження, завдано матеріальної шкоди.

Справа стала предметом судового розгляду. Дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 385919 від 27.07.2016 р. з доданою схемою ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, рапорт, висновок службової перевірки), суд прийшов до висновку, що ОСОБА_9 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки, будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення № 335/9103/16-п (пр. № 3/335/1029/2016) були витребувані та приєднані в якості доказів до даної справи № 331/8542/17 (пр. № 2/331/344/2018) про відшкодування шкоди.

В результаті ДТП, яке трапилось із автомобілем позивача 25.07.2016 р. пошкодження отримала задня частина автомобіля, а у ДТП, що сталось 25.11.2016 р. пошкоджено було лише передню частину автомобіля. Відповідно розрахунок суми заподіяної шкоди, що є предметом розгляду даної справи, робився експертом із урахуванням ДТП 25.11.2016 р. та пошкоджень передньої частини транспортного засобу.

Крім того, згідно наявної в матеріалах даної справи Довідки ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна ОСОБА_10» від 11.01.2018 р., цитата: «…ПрАТ «УСК «УСК «Княжна Вієнна ОСОБА_10» не отримувала документів для виплати та не здійснювала страхових відшкодувань за фактом ДТП 25.11.2016 р, в результаті якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2. Вказаний транспортний засіб був забезпечений згідно Полісу № АК/6055637 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.07.2016 р., зі строком дії з 11.07.2016 р. до 10.07.2017 р». Отже, вказаний Поліс № АК/6055637 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.07.2016 р. в силу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачає можливості здійснення страхових відшкодувань власнику забезпеченого транспортного засобу у випадку його пошкодження в наслідок ДТП з вини третіх осіб.

Аргумент заперечень відповідача щодо неналежності експертного висновку, як доказу в даній справі спростовується безпосередньо змістом Висновку судового експерта-оцінювача ОСОБА_6 № 29/12 від 29.12.2016 р., який повністю відповідає вимогам законодавства та показаннями даного експерта, якого допитано судом в якості свідка по даній справі.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_6 надав вичерпні відповіді на запитання суду та учасників процесу, пояснив за яких обставин ним досліджувався пошкоджений автомобіль та складався висновок. На аргумент представників відповідача щодо нібито порушення прав КП «Водоканал» при проведенні автотоварознавчого дослідження, експерт обґрунтовано звернув увагу на відсутність імперативної норми, яка б визначала обовязок експерта викликати всіх заінтересованих осіб при кожному експертному дослідженні. На аргумент представників відповідача щодо нібито необєктивності калькуляції, яка є додатком до висновку, експерт детально пояснив процес складання даної калькуляції з нормативної, технічної та процедурної точки зору.

Пояснення експерта ОСОБА_6 суд вважає переконливими та обґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заперечення представників відповідача в цій частині є неспроможними та не підтвердженими відповідними доказами, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 640,00 грн. (а.с. 2), у звязку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1172, 1192 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства « Водоканал» ( ідентифікаційний код юридичної особи: 03327121 ; адреса : 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. № 61) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 ; адреса : 69096, АДРЕСА_1) матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо- транспортної пригоди , у розмірі 45 057, 18 грн. ( сорок п»ять тисяч п»ятдесят сім гривень 18 копійок).

Стягнути з комунального підприємства « Водоканал» ( ідентифікаційний код юридичної особи: 03327121 ; адреса : 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. № 61) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 ; адреса : 69096, АДРЕСА_1) судові витрати на загальну суму 1 440, 00 грн. ( одна тисяча чотириста сорок гривень 18 коп.), які складаються з : 640,00 грн. ( шістсот сорок гривень 00 коп.) судовий збір, 800,00 грн. ( вісімсот гривень 00 коп.) витрати на проведення експертизи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 31 серпня 2018 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

28.08.2018