22-ц/775/511/2018(м)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 237/1064/17

Номер провадження 22-ц/775/511/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі суддів Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 червня 2018 року, у складі судді Ліпчанського С.М., дата складення повного судового рішення 06 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільного господарства; подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки в процесі проживання сім'єю виявилася несумісність характерів. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23 червня 2003 року виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, актовий запис № 46. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 10 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу звернуто до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. на місяць, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, не врахував в достатній мірі його майновий стан та знаходження на його утриманні непрацездатних батьків, а також доходи позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки ніякої матеріальної допомоги від відповідача на утримання дочки вона не отримувала і вважає, що він має можливість виплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом першої інстанції.

В решті частини рішення суду сторонами не оскаржується.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили вирішити спір у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 23 червня 2003 року, про що виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 46 та видано свідоцтво про одруження НОМЕР_3.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю ОСОБА_1

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з положень матеріального закону, які передбачають обов'язок батька, який проживає окремо від дитини, утримувати дитину до повноліття.

Колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, проте з визначеним судом розміром аліментів погодитися не можна, враховуючи наступне.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, при визначенні розміру аліментів про стягнення яких вона просила, позивач посилається на те, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 1689 грн. і тому вона вважає, що з урахуванням доходу відповідача він має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1500 грн. Інших доводів для визначення аліментів в такому розмірі позивач не навела.

Визначаючи саме такий розмір аліментів, суд першої інстанції не навів в рішенні будь-яких обґрунтувань вказаного розміру аліментів, а виходив тільки з зобов'язання батька утримувати дитину.

За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, як свідчать матеріали справи, позивач не представила доказів, які б вказували на необхідність витрат на утримання дитини в розмірі 1500 грн.

Посилання позивача на те, що відповідач займається приватним перевезенням пасажирів, з долученням до матеріалів справи світлин з зображеннями автомобілів, є непереконливим доказом отримання ОСОБА_2 доходів, які б давали можливість виплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн.

Заперечуючи проти рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно ОСОБА_2 посилався на те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував того, що він не має матеріальної можливості виплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки постійного місця роботи не має; не враховано те, що він проживає з непрацездатними батьками, які потребують допомоги; позивач працює і за законом також повинна приймати участь в утриманні дитини; від добровільної допомоги дитині він не відмовляється і розуміє свій обов'язок.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надав до матеріалів справи довідку з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, з якої вбачається, що за період з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018 року відомостей про доходи ОСОБА_2 немає.

З довідки з місця проживання відповідача - по АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_2 проживає з матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відчимом ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3, які є пенсіонерами, що підтверджено копіями пенсійних посвідчень (а.с.44-45,134).

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановлених обставин та представлених доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та не врахував норми матеріального права, що призвело до ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн. Висновки суду не відповідають нормам матеріального права (ст.182 СК України).

Таким чином, рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з визначенням аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 06 червня 2018 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, проживає АДРЕСА_1, телефон НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 31 серпня 2018 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

О.М. Пономарьова

Т.Б. Ткаченко