Справа № 263/9016/18
Провадження № 2/263/2102/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., при секретарі Соколовій О.Б., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 27.11.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини припинилися протягом останніх 11 років. Спору про розділ спільного майна подружжя та місця проживання дитини не має. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати.

Позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутностю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 наддав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовн вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 від 27.11.2003 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 27 листопада 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, про що складено відповідний актовий запис за № 972 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_2.

Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач надала заяву в якій просить розірвати шлюб, у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 81,200, 263, 265 ЦПК України і ст.ст. 105, 110, 112 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 27 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, актовий запис № 972, - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О.М. Томілін