ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 628/4123/16-ц

провадження № 22ц/818/938/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Виконком Куп'янської міської ради Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2018 року в складі судді Шиховцової А.О.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Виконком Куп'янської міської ради Харківської області про знесення незавершеного будівництвом гаражу, який є самочинним будівництвом, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначила, що на цій земельній ділянці без дозволу на виконання будівельних робіт та погодженої в установленому порядку проектної документації, з порушенням будівельних норм і правил, ОСОБА_3 здійснила самочинне будівництво гаражу на межі з земельною ділянкою, яка надана їй у користування за адресою: АДРЕСА_1.

Вказала, що зазначена самочинна будівля порушує її право на нормальне використання земельної ділянки, так як знаходиться під вікнами кімнати її будинку на відстані всього 50 см. від межі до її земельної ділянки та 2 м. між будівлями - її будинком та незавершеною будівництвом будинку відповідача. В цій будівлі відповідач буде зберігати транспортний засіб та горюче мастильні речовини, які також будуть створювати неприємні запахи та шум від двигуна автомобіля.

Зазначила, що актом перевірки дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № 219-А від 16 травня 2016 року встановлено, що відповідачем порушено будівельні норми, державні стандарти і правила.

За приписом № 219/1-Пр про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 16 травня 2016 року відповідачу дано розпорядження зупинити негайно будівельні роботи в строк до 16 серпня 2016 року.

За постановою № 219-11 від 26 травня 2016 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 17 статті 96 КУпАП та стягнуто штраф в розмірі 8500,00 грн. за виконання робіт без повідомлення про початок виконання, незабезпеченням замовником здійснення технічного нагляду.

Вважала, що дії відповідача суперечить змісту добросусідства, який встановлює, що дії відповідача не повинні створювати для інших незручностей.

Вказала, що згідно відповідей Виконкому Куп'янської міської ради Харківської області при обстеженні домоволодіння відповідача розпочато будівництво гаражу на відстані 2,4 м. від її житлового будинку, що не відповідає протипожежному розриву без будівельного паспорту, який є підставою для забудови земельної ділянки. Будівництво повинно відбуватись з витриманням двометрового розміру відступу від межі з сусідньою земельною ділянкою та 4 м. між гаражем та її будинком.

Просила зобов'язати ОСОБА_3 знести недобудований гараж, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги позовної заяви. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що приписами органу, який здійснює нагляд у будівництві відповідачу заборонено вести самочинне будівництво, оскільки для безпечного будівництва необхідно мати певні дозвільні документи - дозвіл на виконання будівельних робіт та погоджену в установленому порядку проектну документацію; що будівництво гаражу повинно відбуватись з витриманням 2-х метрового розміру відступу від межі з сусідньою земельною ділянкою та 4 м. між гаражем та її будинком; що факт порушення її прав внаслідок будівництва, реальної можливості порушення, доказано; ніхто не заперечував та не спростував, що порушеннями у сфері будівництва ОСОБА_3, порушені її права.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Котелевець А.В. від 05 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Котелевець А.В., Коваленко І.П., Сащенка І.С. від 27 липня 2018 року призначено справу до розгляду.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

17 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_4 розподілено цивільну справу № 628/4123/16-ц (22ц/818/938/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Виконком Куп'янської міської ради Харківської області про знесення незавершеного будівництвом гаражу, який є самочинним будівництвом.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довела, що діями ОСОБА_3, які вона здійснює на своїй земельній ділянці, порушено її права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Із листа № 1840 від 05 листопада 2015 року Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування вбачається, що комісія у присутності ОСОБА_1 встановила, що на сусідній земельній ділянці по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, розпочато будівництво (закладений фундамент). Повідомлення про початок виконання будівельних робіт до управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Куп'янської міської ради від власника вказаної земельної ділянки не надходило.

Із повідомлення Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування від 15 квітня 2016 року № 901 вбачається, що спеціалістами Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування підготовлено та направлено до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області лист з проханням надати інформацію щодо наявності дозвільних документів на проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 та, в разі відсутності, вжити заходів по припинення самовільного будівництва.

Із повідомлення Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування № 1118 від 17 травня 2016 року вбачається, що при обстеженні домоволодіння за вищевказаною адресою в натурі (на місцевості) комісією встановлено, що власниками даного домоволодіння розпочато будівництво гаражу розміром 4,4 х 6,6 м на відстані 2,4 м. від сусіднього житлового будинку, що не відповідає протипожежному розриву; будівельний паспорт, який є підставою для забудови присадибної земельної ділянки, управлінням ЖКГА та МБ міської ради власникам домоволодіння по АДРЕСА_2 не надавався. Комісія вважала розпочате будівництво гаражу самочинним та рекомендувала ОСОБА_1 звернутися до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Як вбачається з відповіді Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 23 травня 16 року № 1020-2235 звернення ОСОБА_1 щодо самовільного будівництва гаражу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, розглянуто та повідомлено, що за результатами позапланової перевірки за вище зазначеною адресою встановлено, що будівництво господарської будівлі - гаражу проводяться ОСОБА_3 без отримання права на виконання будівельних робіт, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 13 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466.

За результатами перевірки складено відповідний акт про дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення, та ОСОБА_3 надано приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт і про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з терміном для добровільного виконання.

Із акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 219-А від 16 травня 2016 року вбачається, що головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Держархбудінспекції у Харківській області відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, на підставі наказу від 08 вересня 2015 року № 976 та направлення № 219-Н від 06 травня 2016 року проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3 щодо об'єкта будівництва - господарська будівля - гараж по АДРЕСА_2.

За результатами перевірки встановлено, що факт наявності незавершеного будівництва - гаражу прямокутної форми з піноблоку розміром 4 м. х 6 м. за адресою: АДРЕСА_2. На об'єкті виконані роботи з влаштування з/б фундаменту, мурування стін.

Відповідно до даних з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів в Держархбудінспекції України, інформація відсутня.

Під час виїзду на об'єкт 13 травня 2016 року замовником ОСОБА_3 була надана наступна документація: свідоцтво на право власності на нерухоме майно земельну ділянку від 29 травня 2015 року, серія НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий Куп'янським БТІ від 12 травня 2005 року б/н за адресою: АДРЕСА_2; свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 квітня 2005 року за адресою: АДРЕСА_2, серія НОМЕР_2, засвідчено державним нотаріусом Є. Гречук.

За результатами розгляду наданих документів та огляду об'єкту встановлено: факт проведення будівельних робіт з будівництва господарської будівлі - гаражу за адресою: АДРЕСА_2, без отримання відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи з будівництва об'єкта, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 13 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466; не забезпечено здійснення технічного нагляду під час будівництва, що є порушенням пункту 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903 та частин 1, 2 статті 34 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Враховуючи викладене, є підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом та таким, який будується без відповідного документа, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не забезпечено здійснення технічного нагляду під час будівництва, що є порушенням пункту 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2011 року № 903 та частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність». Під час перевірки здійснювалась фото-фіксація.

Відповідно до припису № 219/1-Пр про зупинення підготовчих дій та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 16 травня 2016 року, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Держархбудінспекції у Харківській області відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, видано ОСОБА_3 цей припис про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на об'єкті: будівництво господарської будівлі - гаражу по АДРЕСА_2 встановлено, що забудовником ОСОБА_3 здійснюється будівництво об'єкта господарської будівлі - гаражу по АДРЕСА_2 з зазначеними порушеннями містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил, а саме: факт проведення будівельних робіт з будівництва господарської будівлі - гаражу за адресою: АДРЕСА_2, без отримання відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи з будівництва об'єкта, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 13 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466; не забезпечено здійснення технічного нагляду під час будівництва, що є порушенням пункту 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903 та частин 1, 2 статті 34 Закону України «Про архітектурну діяльність», якими передбачено, що технічний нагляд забезпечується замовником протягом усього періоду будівництва об'єкта та здійснюється особами, що мають відповідний сертифікат.

З метою усунення виявлених порушень вимагав негайно зупинити будівельні роботи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 16 травня 2016 року вбачається, що головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Держархбудінспекції у Харківській області відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статей 254, 255 та 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення складено цей протокол щодо ОСОБА_3 про те, що за результатами позапланової перевірки проведеної на об'єкті будівництво господарської будівлі - гаражу по АДРЕСА_2 встановлено порушення забудовником ОСОБА_6, яка здійснює будівництво об'єкта господарської будівлі - гаражу з значними порушеннями містобудівного законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил а саме: проведення будівельних робіт без отримання відповідного документу, який дає право виконувати такі роботи з будівництва об'єкта, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 34 «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 13 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466; не забезпечено здійснення технічного нагляду під час будівництва, що є порушенням частин 1, 2 статті 34 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 26 травня 2016 року у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області.

Постановою № 219-П по справі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2016 року визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 17 статті 96 КУпАП, накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_7, третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області - задоволено частково, постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року скасовано, прийнято нову постанову, адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено частково, скасовано постанову № 219-П по справі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2016 року, винесену Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_7 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частинами 5 та 17 статті 96 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 повернуто для нового розгляду Головному інспектору будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_7

З листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 03 листопада 2017 року вбачається, що головний державний інспектор будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_7 звільнений із займаної посади Наказом Держархбудінспекції № 634 «ОС» від 01 грудня 2016 року за згодою сторін. В департаменті немає даних щодо нового розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи питання про проведення повторної перевірки об'єкта будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 не порушувалось.

Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року у справі призначено судово-технічну експертизу, на проведення якої поставлено наступні питання: чи є порушення будівельних норм та правил при будівництві гаражу за адресою: АДРЕСА_2, в діях ОСОБА_3; в чому полягають ці порушення ОСОБА_3 при будівництві гаражу за адресою: АДРЕСА_2.

12 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з заявою, в якій просила витребувати з ХНДІСЕ ім. засл. професора М.С. Бокаріуса справу, у зв'язку з неможливістю оплати за проведення експертизи.

05 квітня 2018 року до суду першої інстанції з ХНДІСЕ ім. засл. професора М.С. Бокаріуса надійшла справа з повідомленням про неможливість дати висновок судової експертизи по справі, оскільки в термін до сорока п'яти днів додаткові матеріали та оплата проведення судової експертизи до інституту не надійшли.

Статтею 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює стаття 376 ЦК України.

Частинами 1, 4, 7 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Крім того, відповідно до статті 38 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Разом з тим, вирішення питання про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування безпосередньо пов'язане з нормами чинного земельного законодавства.

У спорі про знесення самочинного будівництва, позивач, звертаючись з позовом про захист порушених прав власника, не пов'язаних з позбавленням володіння власністю або вказаних прав, які з достатньою вірогідністю будуть порушені в майбутньому внаслідок незаконного будівництва іншою особою (ст.ст.376, 386, 391 ЦК України) повинен довести, а суд встановити не тільки факт зведення відповідачем будівлі (споруди) з порушенням вимог закону, зокрема будівельних, санітарних, інших норм та правил, а й факт порушення внаслідок будівництва (реальної можливості порушення) прав, свобод чи інтересів самого позивача, що в сукупності є підставами для захисту його права, оскільки сам по собі факт незаконності будівництва не є достатньою підставою для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 127/2279/15-ц.

Відповідно до пунктів 5, 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України, у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити це право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення їх іншим способом.

Таким чином, за позовом особи рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі статті 391 ЦК України в разі доведеності ним факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Відповідно до пункту 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Пунктом 22 цієї Постанови передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

У той самий час, частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками суміжних земельних ділянок. На своїй земельній ділянці ОСОБА_3 розпочала будівництво гаражу, яке, на думку ОСОБА_1, порушує її права. З позовом до суду до ОСОБА_3 щодо знесення самочинного будівництва на її власній земельній ділянці Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області не звертався.

За статтею 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що діями ОСОБА_3, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується право власності позивача чи законного володіння або є реальна небезпека порушення її права власності чи законного володіння, позивачем надано не було.

ОСОБА_1 посилається лише на такі незручності, як затінення вікон у її будинку від гаражу відповідача, неприємні запахи та шум у майбутньому, зведення ОСОБА_3 гаражу без відповідних дозволів і без виготовлення проекту, також порушення протипожежної відстані між її житловим будинком та спорудою відповідача.

Про це зазначено лише у інформаційному листі Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування, однак, не доведено належними та допустимими доказами (технічним висновком, експертизою тощо), та не підтверджує факту істотного порушення її прав і наслідків, зазначених у позові.

Посилання ОСОБА_1 на те, що приписами органу, який здійснює нагляд у будівництві відповідачу заборонено вести самочинне будівництво, так як для безпечного будівництва необхідно мати певні дозвільні документи - дозвіл на виконання будівельних робіт та погоджену в установленому порядку проектну документацію; що будівництво гаражу повинно відбуватись з витриманням 2-х метрового розміру відступу від межі з сусідньою земельною ділянкою та 4 м. між гаражем та її будинок, що в сукупності з іншими доказами підтверджує порушення її прав на безпечну відстань до її будинку, витримання розміру відступу до її межі; що факт порушення її прав внаслідок будівництва, реальної можливості порушення, доказано, ніхто не заперечував та не спростував, що порушеннями у сфері будівництва ОСОБА_3, порушені її права, є безпідставними, жодним належним та допустимим доказом не підтверджено.

Клопотань про проведення відповідних судових експертиз до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення прав ОСОБА_1 самочинною забудовою, тому не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог та застосування до відповідача такої крайньої міри, як знесення самочинного будівництва.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.