Справа № 474/499/18
Провадження № 2/474/191/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі судового засідання Степанов В.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

без участі:

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею повноліття, посилаючись, що відповідач є батьком дитини, достатньої допомоги на її утримання не надає.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримала, вказала, що не проживає з відповідачем з вересня 2015 року. Відповідач зареєстрований як приватний підприємців, по податковій звітує, що його дохід рівняється нулю. Він же за період окремого проживання з вересня 2015р. по вересень 2017р. надав дитині подарунків у виді іграшок та сукенок на суму біля 2000 грн. З січня 2018р. по теперішній час будь якої допомоги на утримання дитини не надає. Має на утриманні ще одного малолітнього сина. Посилання відповідача у відзиві про надання допомоги ніби то в сумі 20000 грн. безпідставні та надумані.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового засідання 25.06.2018р. (судова повістка з позовною заявою та додатками направлена по фактичному місцю проживання відповідача (вул. Торгова, 141 смт.Врадіївка) рекомендованим поштовим відправленням №180) надав на адресу суду відзив на позов (вх. №3657 від 23.06.2018р.), в якому зазначив своїм місцем проживання вул. Торгову, 141 смт.Врадіївка та в ньому ж позов не визнав, посилаючись, що позивач посилаючись на неналежне утримання ним доньки вводить суд в оману, оскільки він систематично надає допомогу на її утримання, сума якої за період з початку їх окремого проживання склала 20000 грн.. Крім того сам позов є безпідставним та передчасним, оскільки це є його рідна дитина яку він любить та буде матеріально допомагати. Також послався на наявність малолітньої дитини від шлюбу з іншою жінкою, яка ніде не працює, та що він є приватним підприємцем дохід від чого дорівнює нулю.

В підготовче судове засідання, 25.07.2018р., відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце його проведення (телефонограма №421 від 20.07.2018р.) в судове засідання не зявився.

Він же будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в порядку ч.2 ст. 131 ЦПК України, по місцю його фактичного проживання, яке він підтвердив у відзиві на позов, в судове засідання не зявився, дій на виконання вимог ч.1 ст. 131 цього кодексу щодо повідомлення про зміну місця проживання (перебування, реєстрації), не вчиняв.

З огляду на вищевикладене, те що відповідач подав відзив на позов, після чого будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справу по адресі вказаній ним у відзиві, у судове засідання 03.09.2018р. не зявився, про причини неявки, їх поважність не повідомив, суд у відповідності до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи у відсутність відповідача.

Судом встановлені факти:

? відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження від 18.03.2014р.);

? позивач зареєстрована як ФОП, дохід від чого складає 4000грн./міс.,проживає у власному житловому будинку з донькою ОСОБА_3 ( витяг з ЄДРПОУ, акт обстеження умов проживання від 21.05.2018р., показання позивача в якості свідка);

? стан здоровя дитини, на користь якої ставиться питання про стягнення аліментів - задовільний (довідка ЛКК від 24.05.2018р.);

?відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, за період з вересня 2015р. по вересень 2017р. надав дитині подарунки у виді іграшок та сукенок на суму біля 2000 грн., з січня 2018 р. будь якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає (довідка Врадіївської селищної ради № 142 від 29.05.2018р. , показання позивача в якості свідка );

?відповідач ОСОБА_2 зареєстраний як приватний підприємець, доходи від зайняття чим дорівнюють нулю, від шлюбу з ОСОБА_4 має неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який перебуває на його утриманні, дружина ОСОБА_4 знаходяться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3років та отримує допомогу в розмірі 860грн./міс. (свідоцтво про шлюб І-ФП №124725, свідоцтво про народження І-ФП №244884, довідка УПСЗН про виплату допомоги, показання позивача в якості свідка);

Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

При прийнятті рішення, суд керується ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та ст. 181 цього ж кодексу, згідно якої, примусове стягнення аліментів за рішенням суду, можливе в разі ненадання стороною достатньої допомоги на утримання дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Положення ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в якій держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Доводи відповідача про безпідставність та передчасність позову, оскільки він самостійно сплачує та буде сплачувати аліменти у майбутньому, є неспроможними, оскільки не звільняють батька від обов'язку утримувати дитину, якій таке утримання необхідне для підтримання життєдіяльності (їжа, одяг, лікування), а внаслідок свого малолітнього віку сама дитина себе не може забезпечити цим.

Його ж посилання, що він добровільно сплачував аліменти, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки сплата аліментів у добровільному порядку, відбувається за домовленістю батьків (ч.2 ст.181 СК України), однак за матеріалами справи, сторони такої домовленості не досягли, а з показань позивача в якості свідка слідує, що ним дитині були надані лише подарунки на суму біля 2000 грн..

Всі доводи і дії відповідача, зводяться до того, що він не має можливості сплачувати аліменти, при цьому останній не враховує, що це не його право, а обов'язок, щодо своєї малолітньої дитини, яка внаслідок свого віку не може самостійно себе утримувати, однак потребує такого утримання для забезпечення своєї життєдіяльності.

А тому з урахуванням усіх наведених обставин, та вимог п.3 ч.1 ст. 182, ч.5 ст. 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів, стягуваних з відповідача, у частці 1/6 від його доходу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 183, 247 СК України, ст. ст. 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви ( 30.05.2018 р.) і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір 704,80грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Фасій