Справа № 724/1255/18
Провадження № 2-о/724/56/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:
31 липня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування заяви зазначає, що 14.01.2014р. на підставі наказу №6 командира військової частини НОМЕР_1 , його було зараховано до складу 87-го окремого аеромобільного батальйону Збройних сил України, що входить до складу 80-ї окремої десантно-штурмової бригади. Військову службу проходив за контрактом та займав посаду водія. При цьому в період з 10.04.2014р. по 25.07.2015р. заявник брав безпосередньо участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей.

17.06.2014р. заявник виконував бойові обов`язки в зоні проведення бойових дій в Луганській області. Приблизно о 6 годині ранку, по команді командира батальйону, полковника ОСОБА_2 , для руху в напрямку с. Металіст Слов`яносербського району Луганської області була побудована бойова колона з трьох БТР-80. Заявник знаходився на другому БТР-80 з екіпажем у складі командира машини ОСОБА_3 та військовослужбовцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Під час руху колони, приблизно о 14 годині, проросійські найманці почали їх обстрілювати. За наказом командира машини ОСОБА_3 , БТР-80 з`їхав з дороги в кювет для зайняття оборони. В цей час в бронемашину заявника влучив снаряд РПГ-7, внаслідок чого він був травмований. Його оглушило, та впродовж декількох наступних днів боліла голова. 20.06.2014 року він повернувся до базового табору в село Оріхове Луганської області і звернувся за допомогою у польовий шпиталь. З 20 по 24 липня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні. Його стан погіршувався, і він був відправлений у відпустку у м. Чернівці для подальшого лікування.
Дані офіційних джерелах, підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в районі селища Металіст Слов`яносербського району Луганської області, і саме цим військам протистояли українські військовослужбовці, що відносились до складу 87-го окремого аеромобільного батальйону Збройних сил України (в/ч НОМЕР_1 ), в якому заявник проходив військову службу.

Довідкою про обставини травми №76 та актом про нещасний випадок №1121/117/2 встановлено, що між населеними пунктами Весела гора та Металістом Луганської області, під вас виконання обов`язків військової служби в зоні проведення бойових дій на сході України, заявник був травмований при влученні снаряду з РПГ-7 з боку проросійських найманців.

Свідоцтвом про хворобу №99/42 та продовженням до нього було встановлено, що з 20.07.2014 року заявник перебував на обстеженні та лікуванні в медичних закладах України. 12.02.2015 року, після проведеного курсу лікування, військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_2 провела огляд, поставила наступний діагноз та постанову про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: мінно-вибухова травма (17.06.14р.): часткова атрофія диска зорового нерва обох очей, вторинна макулопатія обох очей. Наслідки перенесеної вибухової травми (17.06.14р.) у вигляді лівобічної змішаної приглухуватості при сприйнятті шепітної мови на відстані 2м на ліве вухо та 6м на праве вухо. Хронічний лівобічний тубоотит. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Повторний тривалий невротичний розлад, асоційований зі стресом, зі стійкими помірно вираженими емоційно-вольовими порушеннями. Вегето-судинна нестійкість незначно виражена. Ангіоспазм судин сітківки обох очей. Короткозорість обох очей в 1,0Д при гостроті зору з корекцією 1,0. Хронічний гастродуоденіт, ремісія без порушення вгодованості. Дискінезія жовчного міхура гіпокінетичного типу. Сечокам`яна хвороба. Поодинокі камінці нирок, які мають нахил до самостійного відходження, без порушення функції нирок. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм каліцтв №322 був підтверджений причинно-наслідковий зв`язок травми і захворювання, встановлений свідоцтвом про хворобу №99/42. Згідно витягу, вказані у свідоцтві захворювання та травма дійсно пов`язані із захистом Батьківщини та проходженням військової служби.

В результаті отриманої 17.06.2014 року травми в районі селища Металіст Луганської області та захворювання, які вона викликала, заявника було звільнено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 87 окремого аеромобільного батальйону (в/ч НОМЕР_1 ; в/ч пп НОМЕР_3 ) за станом здоров`я та встановлено III групу інвалідності.

Отже, саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією проти України, ОСОБА_1 , захворів від травм, отриманих при виконанні обов`язку військової служби 17.06.2014 року в районі селища Металіст Слов`яносербського району Луганської області.
Встановлення юридичного факту захворювання від травм, отриманих при виконанні обов`язку військової служби 17.06.2014 року в районі селища Металіст Слов`яносербського району Луганської області України, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, буде породжувати юридичні наслідки - набуття заявником статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 13.07.1954 року, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.
Вважає, встановлення факту того, що він захворів від травм, отриманих при виконанні обов`язків військової служби саме внаслідок військової агресії Російської Федерації, можливе лише у судовому порядку, оскільки іншого порядку встановити такий факт чинним законодавством України не передбачено.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, просить задовольнити вимоги заяви в повному обсязі.

Заінтересована особа - представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник заінтересованої особи Російської Федерації до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали заяви, суд приходить висновку що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року №337-VIII було схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків». З аналізу даної заяви убачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів збройних сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин.

З даної заяви Верховної Ради України слідує, що 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації захопили будівлі Ради Міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Водночас, відбулось створення і озброєння нерегулярних збройних формувань найманців з числа місцевих жителів, якими керували офіцери спецслужб і Збройних Сил Російської Федерації, а Чорноморський флот Російської Федерації заблокував українські порти, де знаходились кораблі Військово - Морських Сил України. У подальшому лідер партії «Русское единство» ОСОБА_8 проголосив себе головою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та закликав президента Російської Федерації «забезпечити мир і спокій в Криму». У відповідь на цей заклик Президент Російської Федерації звернувся до Ради Федерацій Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 1 березня 2014 року надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної Республіки Крим 16 березня 2014 року провела референдум про входження Автономної Республіки Крим до складу Російської Федерації, однак результати референдуму не були визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації, що підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27 березня 2014 року "Територіальна цілісність України".

17 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, розпущена постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року №891-VІІ, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самозвані представники Верховної Ради Автономної Республіки Крим підписали з президентом Російської Федерації «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів».

21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VІІ, із змінами і доповненнями, Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України із зазначенням дати початку тимчасової окупації 20 лютого 2014 року.

Незаконно анексувавши Республіку Крим Росія продовжила свою військову агресію по відношенню до України, розпочавши в квітні 2014 року другу фазу збройної агресії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року №337-VIII, зазначені події на сході України відбувалися таким чином.

Протягом травня 2014 року самозвані лідери «ДНР» та «ЛНР», серед яких було багато громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб організували проведення фіктивних референдумів про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами Російської Федерації, батальйон «Восток», а також були задіяні такі озброєні групи найманців як «Русский сектор» та «Оплот». За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаків Повітряних сил Збройних Сил України.

11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської областей відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з метою відокремлення та проголошення так званих «Луганської Народної Республіки» та «Донецької Народної Республіки». Однак, такий референдум, як і проголошені утворення, а саме «Луганська Народна Республіка» та «Донецька Народна Республіка» не були визнані ані національним законодавством, ані міжнародною спільнотою.

На засіданні Ради Безпеки ООН, яке відбулося 29 серпня 2014 року, в зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, делегація України заявила: «Росія розпочала безпосереднє воєнне вторгнення на материкову частину України із застосуванням своїх регулярних збройних сил».

Нерегулярні збройні формування, задіяні Російською Федерацією у агресивній війні проти України, систематично підкріплювалися російськими найманцями з числа звільнених у запас військовослужбовців Збройних Сил Російської Федерації та постачанням зброї і військової техніки, включаючи танки, артилерійські системи, протитанкові засоби та сучасні зенітно-ракетні комплекси, які постачалися з території РФ. Це підтверджувалося поясненнями численно затриманих військовослужбовців Збройних Сил Російської Федерації.

Підтвердженням окупації Російською Федерацією, як країною агресором, частини території Луганської і Донецької областей, є факти здійснення нею активних дій щодо організації збройних нападів, участі в них та постачання для цього на територію України зброї та особового складу військ Російської Федерації.

Статтею першою Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ збройна агресія визначається як застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: - вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; - напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

За наслідками військової агресії Російської Федерації прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року за №254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до абз.2 постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04 лютого 2015 року №145-VІІІ з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Крім того, постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VІІІ законодавчий орган України затвердив Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «;d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року.

Військові дії Російської Федерації на території України були визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.01.2014р. на підставі наказу №6 командира військової частини НОМЕР_1 , був зарахований до складу 87-го окремого аеромобільного батальйону Збройних сил України, що входить до складу 80-ї окремої десантно-штурмової бригади. Військову службу проходив за контрактом та займав посаду водія (а.с.23-28). При цьому в період з 10.04.2014р. по 25.07.2015р. заявник брав безпосередньо участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей (а.с.74).

Зі змісту довідки про обставини травми від 19.12.2014р. №76 вбачається, що солдат ОСОБА_1 17.06.2014р. одержав вегето-судинну дистонію, за наступних обставин. 17.06.2014р. о 14:00 год. дорога між населеними пунктами Весела Гора смт Металіст Луганської області, при влучені снаряду РПГ-7, отримав травмування у районні проведення АТО (а.с.79).

Згідно Акту про нещасний випадок №1121/117/2 від 15.12.2014р. 17.06.2014р. ОСОБА_1 виконував бойові обов`язки в зоні проведення бойових дій в Луганській області. Приблизно о 6 годині ранку, по команді командира батальйону, полковника ОСОБА_2 , для руху в напрямку с. Металіст Слов`яносербського району Луганської області була побудована бойова колона з трьох БТР-80. Заявник знаходився на другому БТР-80 з екіпажем у складі командира машини ОСОБА_3 та військовослужбовцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Під час руху колони, приблизно о 14 годині, проросійські найманці почали їх обстрілювати. За наказом командира машини ОСОБА_3 , БТР-80 з`їхав з дороги в кювет для зайняття оборони. В цей час в бронемашину, де знаходився ОСОБА_1 влучив снаряд РПГ-7, внаслідок чого він був травмований. Його оглушило, та впродовж декількох наступних днів боліла голова. 20.06.2014 року він повернувся до базового табору в село Оріхове Луганської області і звернувся за допомогою у польовий шпиталь. З 20 по 24 липня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у шпиталі. Його стан погіршувався, і він був відправлений у відпустку у м. Чернівці для подальшого лікування (а.с.80-82).
Свідоцтвом про хворобу №99/42 та продовженням до нього було встановлено, що з 20.07.2014 року заявник перебував на обстеженні та лікуванні в медичних закладах України. 12.02.2015 року, після проведеного курсу лікування, військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_2 провела огляд, поставила наступний діагноз та постанову про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: мінно-вибухова травма (17.06.14р.): часткова атрофія диска зорового нерва обох очей, вторинна макулопатія обох очей. Наслідки перенесеної вибухової травми (17.06.14р.) у вигляді лівобічної змішаної приглухуватості при сприйнятті шепітної мови на відстані 2м на ліве вухо та 6м на праве вухо. Хронічний лівобічний тубоотит. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Повторний тривалий невротичний розлад, асоційований зі стресом, зі стійкими помірно вираженими емоційно-вольовими порушеннями. Вегето-судинна нестійкість незначно виражена. Ангіоспазм судин сітківки обох очей. Короткозорість обох очей в 1,0Д при гостроті зору з корекцією 1,0. Хронічний гастродуоденіт, ремісія без порушення вгодованості. Дискінезія жовчного міхура гіпокінетичного типу. Сечокам`яна хвороба. Поодинокі камінці нирок, які мають нахил до самостійного відходження, без порушення функції нирок. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.83-87).

В результаті отриманої 17.06.2014 року травми в районі селища Металіст Луганської області та захворювання, які вона викликала, заявника було звільнено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 87 окремого аеромобільного батальйону (в/ч НОМЕР_1 ; в/ч пп НОМЕР_3 ) за станом здоров`я та встановлено III групу інвалідності (а.с.88-90).

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що факт поранення ОСОБА_1 під час проходження ним служби підтверджується належними та допустимими доказами у розумінні статтей 77-78 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

ОСОБА_1 звернувся до суду у порядку окремого провадження з метою встановлення факту, що має юридичне значення у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року, ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР від 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту та з подальшим отримання допомоги від гуманітарних організацій.

Статтею 2 Конвенції передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.

Приписами статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.

Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року.

Вказані норми передбачають, які права можуть виникнути в особи, щодо якої встановлено юридичний факт, про який просить заявник, а тому від встановлення зазначеного юридичного факту може залежати виникнення певних юридичних наслідків заявника.

Крім того, обґрунтовуючи необхідність встановлення факту того, що поранення при виконанні військової служби 17 червня 2014 року на території в районі селища Металіст Слов`яносербського району Луганської області він отримав внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заявник акцентує увагу суду на відсутність іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним пораненням та військовою агресією Російської Федерації, оскільки такий порядок законодавством не визначено.
Також судом враховується, що обставини, які свідчать про факт збройної агресії Російської Федерації проти України, є загальновідомим, що закріплено на законодавчому рівні, що є підставою, яка звільняє від доказування (ч.3 ст. 82 ЦПК України).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76-80, 141, 247, 259, 263- 265, 293, 315 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від травм, отриманих при виконанні обов`язків військової служби 17.06.2014 року в районі селища МеталістСлов`яносербського району Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 30.08.2018р.

Суддя: Л. Л. Гураль