РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26 жовтня 2004 року виданим Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Запорізької області позивачка є власником домоволодіння АДРЕСА_1. Місце проживання відповідачів, зареєстровано у домоволодінні АДРЕСА_1. Відповідачі не проживають у належному позивачці домоволодінні без поважних причин з листопада 2014 року. Тобто на день подачі позовної заяви відповідачі більше ніж рік не проживають у вказаному домоволодінні, комунальних послуг не сплачують, домоволодіння не утримують в належному стані, своїх обов'язків за договором найму житлового приміщення не виконують, що підтверджується доданими до позовної заяви актами обстежень. Відповідачі обрали для свого проживання інше місце, про що свідчить їх відсутність в квартирі позивачки з листопада 2014 року, добровільно зняти з реєстрації місце свого проживання не бажають, у зв'язку з тим, що позивачка сплачує зайві кошти на оплату комунальних послуг за осіб що фактично не проживають. Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, домоволодінням АДРЕСА_1, внаслідок відсутності у займаному житловому приміщенні (домоволодінні) понад встановлені строки.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, не з'явилися, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, Органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не з'явилися.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26 жовтня 2004 року, виданим Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Запорізької області ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1. Вказане підтверджуються свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 26 жовтня 2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5468167 від 17.11.2004 року про державну реєстрацію права власності на вказане вище домоволодіння виданим РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» ВРР.

Місце проживання відповідачів, зареєстровано у домоволодінні АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №5074 від 19 червня 2018 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Відповідачі не проживають у належному ОСОБА_1 домоволодінні без поважних причин з листопада 2014 року, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26 листопада 2016 року, а також Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20 червня 2018 року.

Тобто на день подачі позовної заяви відповідачі більше ніж рік не проживають у вказаному домоволодінні, комунальних послуг не сплачують, домоволодіння не утримують в належному стані, своїх обов'язків за договором найму житлового приміщення не виконують, що підтверджується доданими до позовної заяви вищевказаними актами обстежень.

Беручи до уваги те, що відповідачі обрали для свого проживання інше місце, в Російській Федерації, про що свідчить їх відсутність в квартирі позивачки з листопада 2014 року, вони без поважних причин відсутні у її домоволодінні на протязі майже чотирьох років, комунальні послуги не оплачуть, своїх обов'язків за договором найму житлового приміщення не виконують, не слідкують за ним, добровільно зняти з реєстрації місце свого проживання не бажають, у зв'язку з чим позивачка сплачує зайві кошти на оплату комунальних послуг за осіб що фактично не проживають, вона має право для захисту своїх прав власності звернутися до суду з позовом про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням (домоволодінням).

Позивачка, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є нерухомим.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє також в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1, внаслідок відсутності у займаному житловому приміщені (домоволодінні) понад встановлені строки.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4), неповнолітнього ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), такими, які втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1, внаслідок відсутності у займаному житловому приміщені (домоволодінні) понад встановлені строки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик