ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2436/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі:головуючої судді ЛЕОНТЮК Л,К.

за участі секретаря КОСТЮЧЕНКО К.О.

сторін:

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія ", ОСОБА_6 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю " Ярослав - Авто " про стягнення збитків та моральної шкоди завданої ДТП, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду міста ОСОБА_1 згідно останньої редакції уточненої позовної заяви, з позовом до Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія ", ОСОБА_6 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю " Ярослав - Авто " про стягнення збитків та моральної шкоди завданої ДТП, та просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " суму відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП в розмірі 50 000 гривень 00 копійок, стягнути з відповідача ОСОБА_6 суму відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП в розмірі 5 960 гривень 00 копійок, та суму моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 17 квітня 2017 року ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " в судове засідання свого представника не направив про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю " Ярослав - Авто ", що діє на підставі довіреності від 18 січня 2018 року ОСОБА_3 позовні вимоги задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного провадження, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити ( ст. 264 Цивільного процесуального Кодексу України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як слідує з матеріалів цивільної справи та встановлено в ході судового розгляду справи, 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю " Ярослав - Авто " та " Приватним акціонерним товариством " Українська транспортна страхова компанія " ( ЮТІКО ) було укладено договір обов'язкового страхування наземною транспорту, яким є поліс № А1 / 7730473.

У відповідності з даним договором, об'єктом страхування є автобус " Богдан ", державний номерний знак НОМЕР_1. який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю " Ярослав - Авто ", а страхова сума складає 50 000 ( п'ятдесят тисяч ) гривень 00 копійок.

27 травня 2015 року мала місце дорожньо - транспортна пригода ( ДТП ) за участю застрахованою автобусу, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю " Ярослав авто".

Постановою Дарницького районного суду міста ОСОБА_1 від 15 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, який згідно трудового договору, працював водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ярослав - Авто ".

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 „ Совтрансавто - Холдинг " проти України ", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 „ Брумареску проти Румунії " встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В результаті ДТП автомобіль Хонда Акорд, державний номерний знак НОМЕР_2. який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, був пошкоджений.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 17 лютого 2016 року . розмір матеріального збитку завданого внаслідок ДТП, складає 31 282 гривні 51 копійка ( тридцять одна тисяча двісті вісімдесят дві гривні 51 копійка ).

Відповідно до статті 999 Цивільного Кодексу України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обов'язкове страхування ). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу ), якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно - правова відповідальнісгь власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом № 196I - 1V.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-1V визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та / або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать . законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ( стаття 5 Закону № 1961 - IV ).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961 - IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та / або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 28, 35 Закону № 1961 - IV, настання страхового випадку ( скоєння ДТП є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

В Законі № 1961 - ІV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з методикою товарознавчої експертизи для оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України. Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142 / 5 / 2092.

Для відновлювального ремонту було придбано запасних частин на суму 51 960 гривень 00 копійок ( п"ятдесят одна тисяча дев"ятсот шістдесят гривень ) 00 копійок, що підтверджується квитанцією до прибутково касового ордеру № 36 від 11 лютого 2016 року.

Відповідно до актів виконаних робіт, було здійснено роботи по відновленню автомобіля Хонда Акорд, державний номерний знак НОМЕР_2, на загальну суму 4 000 гривень ( чотири тисячі ) гривень 00 копійок.

Фактична вартість відновлювального ремонту складає 55 960 гривень ( п"ятдесят п"ять тисяч дев"ятсот шістдесят ) гривень 00 копійок.

Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків ( п. І. ч. 1 . ст. 1188 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до поліса № АІ / 7730473 від 21 січня 2015 року ( а. с. 137 ) страхова сума на одного потерпілого за шкоду спричинену майну становить 50 000 ( п"ятдесят тисяч ) гривень 00 копійок, розмір франшизи становить 1 000 ( одна тисяча ) гривень 00 копійок.

Статтею 9 Закону України " Про страхування ", визначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Сума франшизи компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Враховуючи зазначене суд не може погодитися з тим, з розрахунками позивача, про стягнення з Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " 50 000 гривень 00 копійок, оскільки сума франшизи становить 1 000 ( одна тисяча гривень ) 00 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ). Таким чином, вважаю, що Відповідач ОСОБА_7 повинен відшкодувати витрати, суму у розмірі 5 960 ( п"ять тисяч дев"ятсот шістдесят ) гривень 00 копійок.

Що стосується моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 зазначено:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11 ), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто, в разі порушення майнових або цивільних прав « середня », « нормально » реагуюча, на протиправну, щодо неї, поведінку, людина повинна відчути страждання ( моральну шкоду ). Згідно практики Європейського суду з прав людини, завжди призначається компенсація за порушення прав людини.

А тому сума яка підлягає до стягнення становить 1 500 ( одна тисяча п"ятсот ) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює « право на суд », в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( рішення від 21 лютого 1975 року у справі « Голдер проти Сполученого Королівства » ( Colder v. the United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A № 18 ). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ».

Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3 ) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст. ст. 76- 83 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566 / 00, § 23, Європейського суду з прав людини , від 18 липня 2006 року ). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « ОСОБА_8 проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 05 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір, пропорційно відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.22, 23, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 43, 76, 81, 83, 89, 211, 263 , 264, 265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія ", ОСОБА_6 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю " Ярослав - Авто " про стягнення збитків та моральної шкоди завданої ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " адреса місце знаходження : місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 78 - а на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання : АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3 суму відшкодування збитків внаслідок ДТП в розмірі 49 000 ( сорок дев"ять тисяч ) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса проживання : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання : АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3 франшизу у розмірі 1 000 ( одна тисяча гривень ) .

Стягнути з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса проживання : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання : АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3 суму відшкодування збитків внаслідок ДТП в розмірі 5 960 ( п"ять тисяч дев"ятсот шістдесят ) гривень 00 копійок.

Стягнути ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса проживання : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання : АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3 завдану моральну шкоду у розмірі 1 500 ( одна тисяча п"ятсот ) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " : місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 78 - а на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса проживання : АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмір 1 600 ( гривень ) 00 копійок.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2018 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК