Справа № 357/6948/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Фурсівська сільська рада про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1520 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. 02.04.2018 року батьком позивача- ОСОБА_3., який приїхав в с. Матюші, було виявлено, пошкоджене асфальтне покриття перед воротами їх домоволодіння. ОСОБА_3 з'ясував, що сусід ОСОБА_2 пошкодив під'їзд, вважаючи, що асфальтне покриття перешкоджало сходженню води з його подвір'я в період паводку. Добровільно відшкодовувати завдану шкоду або самостійно ремонтувати під'їзд відповідач відмовився. В зв'язку з цим, батько позивача ОСОБА_3 звернувся до поліції, так як даними діями було завдано позивачу матеріальної шкоди на суму близько 5000 гривень. Працівники поліції відібрали пояснення у відповідача та рекомендували звергнутись до суду. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, а тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесену матеріальну шкоду в розмірі 2 838 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позов не визнали, надали відзив на позов.

Представник третьої особи - Фурсівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1520 га з кадастровим номером НОМЕР_2, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 Київської області, що підтверджується копією Державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 20.06.2011 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.8-10).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником сусіднього домоволодіння , АДРЕСА_1

Згідно висновку Білоцерківського ВП ГУ Національної поліції від 20.04.2018р. по результатах розгляду звернення ОСОБА_3, в ході проведеної перевірки при спілкуванні з ОСОБА_2 було встановлено, що на полі раптово розтавав сніг, в результаті чого вода сходила до його подвір'я. ОСОБА_2 повідомив, що вздовж дороги загального користування проходить стічна яма, куди весь час сходила вода з поля. В зв'язку з тим, що вказана стічна яма була заасфальтована, він вирішив прорубати канаву на асфальтованій доріжці, поблизу воріт сусіда, щоб зійшла вода, котра затоплювала все його подвір'я. (а.с.11).

Згідно довідки Фурсівської сільської ради від 18.09.2018 р. за № 375 засвідчені пояснення мешканців села, які вважають, що саме господар домоволодіння АДРЕСА_2 паралізував водовідвід. А в довідці, наданій Фурсівською сільською радою 05.10.2018 р. за № 400 визначено, що причиною підтоплення весняними паводками житлового будинку АДРЕСА_2, власником якого є ОСОБА_2 являється суміжній користувач ОСОБА_5, яка при обробітку земельної ділянки загорнула рів для водовідведення, в результаті чого вода не змогла своєчасно відійти через водовідведення біля будинку гр. ОСОБА_4 (а.с.32,64). Зазначені довідки протирічать одна одній.

Відповідачем було надано суду Акт від 15.11.2018 року, складений представниками Фурсівської об'єднаної територіальної громади. Акт містить висновок комісії про аварійний стан водовідведення і потребу в його капітальному ремонті. Також, комісія встановила, що без проведення капітального ремонту даного водовідведення в зоні ризику підтоплення паводковими водами знаходяться жителі с. Матюші, які проживають АДРЕСА_2

Встановлено, що згідно Зведеного кошторису на ремонтні роботи асфальто-бетонного покриття від 18.06.2018 р., складеного філіалом ДП «Київське обласне дорожнє управління» «Сквирським районним дорожнім управлінням» згідно програмного комплексу АВК -5 (3.2.2) по АДРЕСА_1, Київська обл., вартість по даному зведеному кошторисному розрахунку відновлення асфальтного покриття вказаної ділянки, становить 2 838 грн.

Згідно рахунку № 27 від 18.06.2018 р. та квитанції № 2864241 від 18.06.2018 р. позивачем було сплачено повністю вартість ремонту під'їзної доріжки до воріт свого домоволодіння на суму 2 838 грн.

Представник позивача суду пояснив, що згідно довідки наданої Фурсівською сільською радою в якій зазначено, що земельна ділянка на якій знаходиться асфальтне покриття належне позивачу відноситься до земель загального користування тобто до земель комунальної власності Фурсівської об'єднаної територіальної громади. Позивач власним коштом облаштував під'їзд до свого домоволодіння. Відповідач який викопав вказану траншею на асфальтному покритті позивача, пояснює, що була безвихідна ситуація, треба було відводити паводкові води від його будинку. Однак відповідач знав засоби зв'язку з позивачем, міг обговорити, порадитися, попередити позивача. Асфальтне покриття є майном, має певну матеріальну цінність і є власністю позивача, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок в якому зазначене замощення -асфальт площею 165 м.2 та довідкою Фурсівської сільської ради в якій зазначено що під'їзд до житлового будинку відноситься до земель загального користування, окультурення та благоустрій якого проводиться за рахунок власника вищевказаного домогосподарства. Асфальтне покриття проїзду не можна вважати самовільним будівництвом, та частина дороги з твердим покриттям не є самостійною спорудою і дозволу не потребує. Доводи відповідача, що його дії є правомірними, оскільки земля на якій знаходиться асфальтне покриття, заїзд до двору позивача, належить до земель загального користування, - не можна брати до уваги, оскільки не можна на власний розсуд здійснювати демонтування всього, що заважає на землях комунальної власності. Тобто, виходячи з логіки відповідача, якщо будь яке майно знаходиться на землях загального користування, то розпоряджатися ним можна на власний розсуд без дозволу на те сільської ради чи будь-яких компетентних органів.

Представник відповідача, заперечуючи позов, суду пояснив, що вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні, оскільки потребує з'ясуванню наявність правових передумов (матеріальної підстави) у позивача для пред'явлення майнової вимоги до відповідача. Представник відповідача зазначив, що ділянка, на якій відповідачем здійснено демонтаж асфальтного покриття, не є приватною власністю позивача. Позивач надала копію державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, а в матеріалах справи та висновку дільничного інспектора від 20.04.2018 р. зазначено, що асфальтне покриття пошкоджено «поблизу його двору», «перед його домоволодінням». Фурсівська сільська рада надала довідку, зі слів сусідів, що водовідвід по АДРЕСА_1 існував більше 40 років, але останнім часом був заблокований ОСОБА_3 Ділянка, на якій здійснено демонтаж покриття, належить до земель загального користування, відповідно, не є приватною власністю позивача, тому в останнього відсутні матеріальні правові підстави для звернення до суду, в тому числі, відшкодування шкоди.

Відповідач суду пояснив, що для збереження власного майна він здійснив дії для водовідведення від свого будинку, оскільки був безвихідний стан.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_3 суду показав, що він з дитинства знає родину відповідача, мав з ними добрі сусідські відносини. Відповідач з родиною проживає в м. Києві, а будинок в селі подарував доньці, позивачу у справі та, наразі, будинок АДРЕСА_1 використовується, як дача. 02.04.2018 року ОСОБА_3, приїхавши в село, виявив пошкоджене асфальтне покриття перед воротами домоволодіння. З'ясував, що відповідач ОСОБА_2 на власний розсуд, нікого не попереджаючи, вирішив прорубати в асфальтному покритті канаву біля воріт позивача, щоб зійшла вода від його воріт. Вперше асфальтне покриття біля воріт будинку АДРЕСА_2 було покладене в 1993 році, потім в 2005 році, а втретє позивач вимушена була ремонтувати під'їзд до будинку із-за навмисного пошкодження відповідачем асфальту. З 1993 року асфальтне покриття біля будинку позивача не заважало сходити паводковим водам. Свідок ОСОБА_3 звернувся до сусіда ОСОБА_2, щоб з'ясувати причини таких дій. Відповідач пояснив, що близько тижня тому на полі розтавав сніг в результаті чого утворився великий потік води та щоб вода швидше зійшла, відповідач викопав траншею на асфальтному покритті біля воріт позивача. Свідок неодноразово пропонував по добросусідські вирішити питання відновлення пошкодженого майна, при тому, що з'ясувалося, що пошкодження було не виправдане, вода не зійшла через прорубаний рівчак. Відповідач не бажає врегульовувати конфлікт, пошкодив майно і все.

В підтвердження зазначених , як стороною позивача, так і стороною відповідача обставин, суду було надано для огляду фотозображення підтоплення, пошкодження майна.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Згідно ч.3. ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом вказаних норм загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди, протиправність дій того, хто завдав шкоду, причинний зв'язок між протиправними діями і шкодою, яка виникла, а також вина, того, хто завдав шкоду.

Як роз»яснино в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд звертає увагу, що не є предметом спору перебування земельної ділянки біля домоволодінь сторін у комунальній чи приватній власності. Так само, й не підлягає дослідженню причини аварійного стану водовідведення по АДРЕСА_1 в с. Матюші.

Судом встановлені та визнані відповідачем наступні факти: майно (асфальтне покриття) біля воріть домоволодіння позивача було придбано та в подальшому відремонтовано коштом позивача і відповідач ОСОБА_2 пошкодив вказане майно.

Встановлено, що позивач поніс матеріальні збитки у вигляді відновлення пошкодженого майна, відремонтував під'їзд до свого подвір'я , та розмір відновлення становить 2 838 грн.,, що підтверджено зведеним кошторисним розрахунком вартості об'єкта будівництва, рахунком та квитанцією про оплату робіт ремонту асфальтобетонного покриття в'їзду до будинку. Відповідач не надав жодного належного доказу своїх заперечень. Надані сторонами інформаційні довідки та Акт комісії Фурсівської ОТГ, не спростовують встановлених судом фактів - належність майна позивачу та наявність шкоди спричиненої діями відповідача. Висновки посадових осіб органу місцевого самоврядування стосується, здебільшого, роз'яснень причини підтоплення, неналежного стану системи водовідведення. Крім того, суд звертає увагу, що пошкодження майна позивача не виправило ситуацію, оскільки сам відповідач в судовому засіданні визнав, що вода з його подвір'я зійшла в інший спосіб, а не через прорубаний рівчак біля воріт позивача. Зазначене спростовує обґрунтування відповідача своїх дій, як безвихідний стан та негайна потреба рятувати своє майно, пошкодивши майно інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень п.3 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Щодо вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, то суд вважає, що позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди, не аргументовано розмір цієї шкоди. А відповідно до положень ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір понесених нею судових витрат на правничу допомогу та оплату судового збору, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с.2,34).

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір матеріальної шкоди в сумі 2838 грн. та судові витрати по справі в сумі 2704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.22,23, 386,1166,1167,1192 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) матеріальну шкоду в розмірі 2838 грн..

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати по справі в сумі 2704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 17.12.2018 року.

СуддяО. Я. Ярмола