Справа № 333/949/18
Провадження № 6/333/224/18
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про відстрочку виконання рішення та зупинення виконавчого провадження по цивільній справі № 333/949/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Шевченківський ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про відстрочку виконання рішення та зупинення виконавчого провадження по цивільній справі № 333/949/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування вимог зазначено, що рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 12 882, 18 грн., на підставі чого судом було видано виконавчий лист та 05 вересня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Оскільки на теперішній час існують обставини, внаслідок яких заявник ОСОБА_1 не має можливості виконувати рішення, а саме що його середній розмір доходів складає 8 229,90 грн., з яких у якості аліментів він сплачує 1 000 грн., у якості оренди житла 2 900 грн., комунальні послуги 1 031 грн., що на теперішній час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, яка не працює, просить відстрочити виконання рішення суду на один рік до 11 липня 2019 року, зупинити виконавче провадження.

Оскільки сторони, повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно зі ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12 882, 18 грн.

29 вересня 2018 року позивачем ОСОБА_2 отримано виконавчий лист за вказаним рішенням.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у відповідних рішеннях наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004; рішення у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 тощо).

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Підставою для відстрочки виконання рішення ОСОБА_1 вказує скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні непрацездатної дружини, оренда квартири та сплата аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 працює поліцейським у Департаменті патрульної поліції, розмір заробітної плати за період з січня 2018 року по серпень 2018 року складає 65 839, 21 грн.

Відповідно до укладеного 19 квітня 2018 року договору оренди квартири, заявником ОСОБА_1 орендується АДРЕСА_1, розмір орендної плати складає 2 900 грн. щомісячно, строк дії договору до 19 жовтня 2019 року.

Згідно із свідоцтвом про шлюб, ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

З наданого Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя розрахунком заборгованості вбачається, що станом на 01 листопада 2018 року загальна сума заборгованості з виконання виконавчого листа № 2-01502/2012 від 24 вересня 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття відсутні.

Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 на підтвердження вимог про надання відстрочки виконання рішення суду не навів обставини, які не є винятковими, а також не надав суду переконливих доказів, які роблять неможливим виконання даного судового рішення та будь-яких виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які можуть стати підставою для відстрочки виконання рішення суду, зазначені заявником обставини про перебування останнього у скрутному матеріальному становищі не є обставинами, що утруднюють виконання рішення, в розумінні ст. 435 ЦПК України, а тому суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення та зупинення виконавчого провадження залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 354, 435 ЦПК України, суд, -

П О С Т А НО В И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про відстрочку виконання рішення та зупинення виконавчого провадження по цивільній справі № 333/949/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складання до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва