Справа № 309/1243/15-ц
Провадження № 2/309/722/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Савицький С.А.

при секретарі: Росоха В.Ю.

за участю відповідача за первісним позовом ОСОБА_1

та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 від 25 січня 2010 року, мотивуючи тим, відповідач за даним первісним позовом хоче улаштувати окремий вхід до АДРЕСА_1 та добудову житлових приміщень на рівні другого поверху цього будинку. Улаштування такого входу звузить тупиковий провулок, через який позивач здійснює заїзд у двір житлового будинку АДРЕСА_2, власником 1/2 якого він являється згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 8882 від 05.05.2011 р. Через дії відповідача, позивач не зможе користуватися даним житловим будинком і здійснювати заїзд до гаражу. Також до будинку позивача не зможе під'їхати взагалі будь-який автомобіль, в тому числі і спецтехніка: пожежна машина, машина швидкої допомоги та ін..Крім того, звуження провулку на думку позивача, призведе до порушення норм протипожежної безпеки у кварталі малоповерхової житлової забудови. У зв'язку з намірами відповідача щодо звуження проїзду позивач звертався до голови Хустської міської ради із заявами від 27.05.2014 року та 27.10.2014 року та належного реагування на заяви не було. Вказаними діями відповідач фактично позбавить можливості позивача проїзду до будинку, що викличе додаткові незручності для позивача та потребуватиме додаткових зусиль для нормального доступу та користування власним будинком.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав. Пояснив суду, що він є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Дана квартира розташована на земельній ділянці, право приватної власності на яку посвідчено державним актом № НОМЕР_1 від 25.01.2010 р., виданим на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Після укладення 16.01.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, колишньою дружиною договору дарування 1/2 частки квартири, відповідач за первісним позовом не має фізичної можливості потрапити до належної йому частини квартири. Державний акт на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 від 25.01.2010 р. не містив і не містить в собі земельних ділянок, що були, або є проїздом загального користування. Дана земельна ділянка тільки межує із землями загального користування (провулком). Організація відповідачем за первісним позовом окремого входу зі сторони провулку, на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, не суперечить вимогам ДБН 360-92. Також, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 не визнає, просить суд застосувати до даного позову строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовної заяви.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Хустська міська рада надала суду відзив, в якому просить позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, оскільки проведення реконструкції власної житлової квартири ОСОБА_1 призведе до порушень норм ДБН 360-92.

В зустрічному позові ОСОБА_1 просив суд призначити земельно-технічну експертизу з метою визначення фактичного землекористування земельною ділянкою ОСОБА_3, належною йому на праві власності, згідно державного акту серії НОМЕР_2 від 14.06.2006 року та зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати стіну самочинно збудованого гаражу, що розташована на межі земельної ділянки, право приватної власності на яку підтверджується даним державним актом. Зустрічний позов мотивується тим, що в ОСОБА_3 наявний державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 14.06.2006 року виготовлений з порушенням, оскільки мають місце накладки на землі загального користування (провулок) та на земельну ділянку ОСОБА_7, чим порушено ст.ст. 83, 96 ЗК України. На цій земельній ділянці ОСОБА_3 самочинно збудовано гараж, одна стіна якого розташована на межі земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1, чим порушують його права.

Ухвалою суду від 26 травня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 30 травня 2017 року провадження в справі зупинялось, в зв'язку з призначенням у справі земельно-технічної експертизи, проведення якої доручалося експерту ОСОБА_8, АДРЕСА_3.

15 березня 2018 року провадження у справі поновлено, в зв'язку із надходженням від ОСОБА_1 заяви про продовження розгляду справи без проведення експертизи, у зв'язку з неможливістю ним оплатити витрати пов'язані з проведенням експертизи через важкий матеріальний стан.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали зустрічний позов, просили суд задовольнити його та заперечили проти задоволення первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник ОСОБА_9 подав суду заяву, в якій підтримує позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада та просить провести розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: управління Держгеокадстру у Хустському районі Закарпатської області подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Хустської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх уповноваженого представника.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3, треті особи не надали суду письмового відзиву та письмових пояснень щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку про відмову ОСОБА_3 в первісному позові до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та відмову в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії виходячи з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0182 га., кадастровий номер НОМЕР_3, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25.01.2010 р., виданим на підставі рішення 8 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 26.09.2007 року за № 476 (а.с. 12).

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1, яка належить йому згідно даного державного акту серії НОМЕР_1 від 25.01.2010р. межує стороною від А до Б із землями загального користування (провулок).

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 11.07.2007 року за № 462 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектної документації на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з добудовою житлових приміщень на рівні другого поверху з організацією окремого входу за рахунок проїзду (а.с. 50).

Головним державним інспектором з пожежного нагляду Хустського району Вакаров Ю.Ю. видано 26.12.2007 року технічні умови № 1210 на розробку проекту житлового будинку з добудовою житлових приміщень на рівні другого поверху будинку АДРЕСА_1 (а.с. 51).

Заявою від 15.01.2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечили проти переобладнання, реконструкції, перебудови, добудови, а також влаштування окремого входу ОСОБА_1 належної йому житлової квартири АДРЕСА_1 (а.с. 58).

Рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради від 11.07.2014 року за № 287 ОСОБА_1 повторно надано дозвіл на реконструкцію власної житлової квартири з організацією окремого входу зі сторони проїзду загального користування та добудовою житлових приміщень на рівні другого поверху в АДРЕСА_1 (а.с. 9).

На виконання даного рішення виконавчого комітету Хустської міської ради ОСОБА_1 виготовлено будівельний паспорт за реєстраційним номером 016/15 від 02.03.2015 року (а.с. 52-54).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ч. 1 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ч. 6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 140 ЗК України визначено підстави для припинення права власності на земельну ділянку.

Ст. 143 ЗК України визначено підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що в державний акт серії НОМЕР_1 від 25.01.2010 р. не включено жодної частини земельної ділянки, що є проїздом загального користування (провулок). Позивачем по первісному позову ОСОБА_3 та третіми особами не спростовано даної обставини.

З позовної заяви ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 тільки хоче улаштувати окремий вхід до АДРЕСА_1 зі сторони провулку та добудувати житлові приміщення на рівні другого поверху, тобто ОСОБА_1 має лише наміри це зробити.

Пленум Верховного Суду України в пункті 11 постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначив: у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 улаштував окремий вхід до АДРЕСА_1 зі сторони провулку та добудував житлові приміщення на рівні другого поверху.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25.01.2010 р. ґрунтуються на припущеннях. Наявність даного державного акту на право приватної власності на земельну ділянку жодним чином не порушує прав та інтересів ОСОБА_3 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада.

Крім того, відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 та третьою особою - управлінням Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області подано заяви, в яких вони просять суд застосувати строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України та відмовити у задоволенні позову повністю у зв'язку зі спливом позовної давності, посилаючись на те, що позивачу за первісним позовом ОСОБА_3 було відомо про виготовлення та видачу державного акту серії НОМЕР_1 від 25.01.2010 р. ще 26.09.2007 року.

Матеріалами судової справи підтверджено, що 26.09.2007 року позивач за первісним позовом ОСОБА_3, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1, представник третьої особи Хустської міської ради підписали акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки (а.с. 42). Даний акт є обов'язковою складовою частиною документації із землеустрою на час виготовлення та видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25.01.2010 р.

Згідно статей 261, 267 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови.

Зустрічний позов ОСОБА_1 ґрунтується на тому, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0237 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої в АДРЕСА_2, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14 червня 2006 року (а.с. 7). Даний державний акт виготовлено та видано ОСОБА_3 з порушенням статей 83, 96 ЗК України, оскільки конфігурація земельної ділянки накладається на землі загального користування (провулок) і на земельну ділянку ОСОБА_7 На даній земельній ділянці ОСОБА_3 побудував гараж. Одна стіна гаражу збудована безпосередньо на межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, власником якої є ОСОБА_1 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25.01.2010 р.

Згідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю.

Відповідно до п. 3.25 Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 метра.

В матеріалах справи відсутній затверджений проект на будівництво згаданого гаражу і сторонами по справі даного доказу не надано суду. Однак, в матеріалах справи наявне рішення виконавчого комітету Хустської міської ради народних депутатів від 31.05.1998 року за № 246, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_11, мешканцям АДРЕСА_2 дозволено побудувати гараж (а.с. 8).

Наведене спростовує твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про самочинність будівництва ОСОБА_3 гаражу.

Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні норми чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Фотографія місця розташування гаража, збудованого ОСОБА_3 безпосередньо на межі земельної ділянки, що перебуває у власності позивача за зустрічним позовом не є належним і допустимим доказом порушення прав та інтересів ОСОБА_1

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи в сукупності надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, а тому у задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-78, 81, 89, 229, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 38, 152 ЗК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: управління Держземагенства у Хустському районі Закарпатської області, Хустська міська рада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Савицький С.А.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.