Провадження № 22-ц/802/57/18 Категорія: 81 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на постанову заступника начальника Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 14 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду зі скаргою на постанову заступника начальника Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 14 вересня 2016 року про відмову в відкритті виконавчого провадження. Скарга мотивована тим, що 14 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист в справі № 2-3452/10 зі строком пред'явлення до виконання 3 роки про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 757089,65 грн. та 1820,00 грн. судових витрат. 20 квітня 2015 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 18, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 13 червня 2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 30 червня 2015 року заступником начальника ВДВС Луцького РУЮ Пирогою С. С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні, а саме: з АТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 01 вересня 2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» направило заяву про відкриття виконавчого провадження в справі № 2-3452/10 по боржнику ОСОБА_1, однак, 28 вересня 2016 року на адресу ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшла постанова заступника начальника Луцького РДВС ГТУЮ у Волинської області від 14 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка мотивована тим, що стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить визнати рішення заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинської області Копетюка В. О. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження № 52200594 неправомірними; скасувати постанову заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинської області від 14 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження; зобов'язати Луцький РДВС ГТУЮ у Волинській області поновити виконавче провадження № 52200594 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3452/10, виданого 14 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість 757089,65 грн. та 1820,00 грн. судових витрат; зобов'язати заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинської області Копетюка В. О. вжити заходи з примусового виконання рішення, так як вважає, що підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження не було, оскільки ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не було пропущено строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки виконавчий лист № 2-3202/2010 виданий 04.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже перебував на примусовому виконанні у ДВС та був повернутий стягувачу постановою від 30.06.2015 р., а тому строк на повторне пред'явлення до виконання такого документа становить три роки, починаючи з 30 червня 2015 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2017 року скаргу задоволено частково. Визнано рішення заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинської області Копетюка В. О. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження № 52200594 неправомірним. Скасовано постанову заступника начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 14 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження. Зобов'язано Луцький РДВС ГТУЮ у Волинській області поновити виконавче провадження № 52200594 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3452/10, виданого 14 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В задоволенні решти скарги відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскільки виконавчий лист № 2-3202/2010 виданий 04.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже перебував на примусовому виконанні у ДВС та був повернутий стягувачу постановою від 30.06.2015 р., а тому строк на повторне пред'явлення до виконання такого документа становить один рік, починаючи з 30 червня 2015 року відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», який був чинний на час видачі виконавчого листа.

Таким чином, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, боржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні скарги ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в повному обсязі.

Відзиви в даній справі не подавались.

Учасники справи, їх представники в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з'явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) було встановлено, що виконавчі листи суду могли бути пред'явлені до виконання протягом трьох років, а тому строк на повторне пред'явлення до виконання виконавчого листа становить три роки, починаючи з 30 червня 2015 року.

Так, судом першої інстанції встановлено що 14 квітня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 2-3452/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 13 червня 2007 року в розмірі 757089,65 грн. та 1820,00 грн. судових витрат. Строк пред'явлення виконавчого документу до виконання 3 роки (а.с. 3).

Даний виконавчий лист перебував на виконанні в ВДВС Луцького РУЮ, заступником начальника ВДВС Луцького РУЮ Пирогою С. С. вищевказаний виконавчий лист постановою від 30 червня 2015 року повернуто стягувачу на підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 7).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні стосовно примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2010 року у справі №2-3452/10 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 13.06.2007 року, а саме: ПАТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 5).

Постановою заступника начальника Луцького РДВС ГТУЮ у Волинської області від 14 вересня 2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відмовлено у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з тим, що стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 6).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території держави.

Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» у діючій редакції примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За ч. 1 ст. 18 того ж Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки пунктом 2 частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинний на час видачі виконавчого листа у відповідній редакції) було визначено, що виконавчі, документи могли бути пред'явлені, до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом року, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) було встановлено, що виконавчі листи суду могли бути пред'явлені до виконання протягом трьох років. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) строк предявлення виконавчого документа до виконання переривається, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. І тому враховуючи, що виконавчий лист № 2-3452/10 вже перебував на виконанні Луцького районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області та постановою від 30 червня 2015 року був повернутий стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення, то з аналізу зазначених вище норм закону вбачається, що строк на повторне пред'явлення до виконання такого документа становить три роки, починаючи з 30 червня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк на повторне пред'явлення до виконання такого документа становить один рік, починаючи з 30 червня 2015 року спростовується наведеним вище.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення постанови, судові накази.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий

Судді