Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/405/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Кіприк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 серпня 2018 року цивільну справу № 234/16522/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (головуючий у 1 інстанції суддя Михальченко А.О., повний текст рішення складено 28 серпня 2018 року)

В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, якій під час розгляду справи неодноразово уточнював. В обґрунтування вимог зазначив, що між ними укладено договір б/н від 17 листопада 2005 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 12970 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

За умовами договору повернення суми кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами, але позичальником зазначені зобов'язання не виконуються, в результаті чого станом на 17.11.2017 року виникла заборгованість у розмірі 120 339 грн. 04 коп. Яка складається з заборгованості за кредитом 12 720,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 98431,23 грн., заборгованості за пенею 2 980,83 грн., а також штрафу у сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 5 706,62 грн. (процентна складова) в розмірі

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 серпня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 25723,59 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 12720,36 грн., процентів за користування кредитом у сумі 12933,23 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу. В якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині визначення відсоткової ставки та відмови у стягненні пені та штрафів змінити і задовольнити позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

В обґрунтування вимог зазначає, що суд помилково дійшов до висновку щодо застосування 36 % на рік та не врахував, що між сторонами було досягнуто згоди на її зміну. Відповідач після підвищення відсоткової ставки 01.09.2014 року та 01.04.2015 року за кредитним договором продовжувала здійснювати платежі, погодившись таким чином з умовами договору. Також позичальник погодилася з умовами договору щодо застосування штрафних санкцій та визнавала свої зобов'язання за угодою та розміри обов'язкових платежів.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу заперечувала проти її задоволення з тих підстав, що викладені у апеляційній скарзі обставини не відповідають дійсності. Між сторонами не було досягнуто згоди на збільшення відсоткової ставки та належного повідомлення нею не отримувалось.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Відповідачем рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміні з таких підстав.

Згідно ст.. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині ухвалити нове або змінити рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни назви АТ КБ «ПриватБанк») 17.11.2005 року та ОСОБА_2 укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка разом довідкою про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг, фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до цієї Заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. За умовами договору повернення суми кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами у розмірі 7% від суми.

На виконання умов кредитного договору позивачем ОСОБА_2 надано картку НОМЕР_1 строком дії по березень 2015 року.

Як убачається з матеріалів справи, у тому числі карткового рахунку на ім'я відповідача, та не спростовано сторонами позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти у сумі 12 970 грн. 00 коп., проте відповідачем порушено умови погашення кредиту внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором станом на 17 листопада 2017 року становить 120 339 грн. 04 коп., яка складається з заборгованість за кредитом у сумі 12 720 грн. 36 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 98 431 грн. 23 коп., заборгованості по пені та комісії - 2980 грн. 83 коп., а також штрафу у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 5706 грн. 62 коп. (процентна складова). На час розгляду справи сума заборгованості не погашена.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням законодавства є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, вирішуючи питання в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням та відсотками суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, та позичальником порушуються зобов'язання за цим кредитним договором, та дійшов обґрунтованого висновку, що у позивача виникло право вимагати стягнення з боржника заборгованості за основним зобов'язанням та відсотками з розрахунку 3% на місяць.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було невірно визначено відсоткову ставку оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

З наданого позивачем розрахунку убачається, що відсотки за кредитним договором нараховувались за період з 01.01.2013 року по 29.08.2014 року виходячи з процентної ставки 2,5 % у місяць, тобто 30,0 % на рік 25% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року виходячи з процентної ставки 34,8% річних, та з 01.04.2015 року по 17.11.2017 року виходячи з процентної ставки 43,2% річних

Таким чином, за період з 01.09.2014 року по 31.07.2015 року нарахування відсотків здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.09.2014 року, щомісячна процентна ставка складала 2,9 відсотка у місяць, тобто 34,8 відсотка на рік. Починаючі з 01.04.2015 року нарахування відсотків відповідачу здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.04.2015 року, щомісячна процентна ставка складала 3,6 відсотка у місяць, тобто 43,2 відсотка на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобов'язана виконувати умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Однак відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. (ч.3 ст. 1056-1)

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. (ч.4 ст. 1056-1)

З матеріалів справи убачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка на місяць у розмірі 3 % на місяць, тобто 36 % на рік, що підтверджується підписаною сторонами Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це ні є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

З розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що відповідачем на час дії відсоткових ставок 34,80% та 43,20% погашення заборгованості не здійснювалося (останній платіж 25.01.2015 року).

Таким чином, судом першої інстанції було обґрунтовано проведено нарахування заборгованості по відсоткам виходячи з процентної ставки 36% річних за весь час користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що штрафи за невиконання зобов'язань за кредитним договором позичальнику були нараховані при зверненні до суду у 2015 році, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» яким на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в цієї частині, оскільки звертаючись до суду позивач просив стягнути на його користь саме штрафні санації за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, у тому числі штрафи (фіксована та процентна складова) та пеню і комісію (які зазначені однією сумою). Проте згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Тобто зазначена правова норма не пов'язує обов'язок банку скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами, в залежність від визнання таких умов договору іншою стороною.

Відповідно до матеріалів справи відповідач зареєстрований та постійно проживає у АДРЕСА_1. Згідно розпорядження Кабінету міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м.Краматорськ Донецької області, де відповідач зареєстрований та постійно проживає, включене до цього переліку.

Решта доводів апеляційної скарги фактично за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та не спростовують правильність правових висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог і зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: В.В. Папоян

Г.В. Новікова

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складений 19 грудня 2018 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян