Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 202/1728/14-ц

провадження № 61-5776св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у складі судді Зосименко С. Г. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_6 укладений договір № K2H0RX03660301, згідно з яким ОСОБА_6 отримав кредит у сумі 1 725,90 грн зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 2,0 % на рік, кінцевий термін повернення - 21 жовтня 2007 року.

Зобов'язання за цим договором було забезпечено договором поруки від 20 жовтня 2010 року № 167, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк» на суму 10 000,00 грн.

Позивач зазначав, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов укладеного договору, станом на 01 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у сумі 46 735,87 грн, у тому числі: 1 725,90 грн - за кредитом, 14 770,64 грн -за процентами за користуванням кредиту, 275,40 грн - за комісією за користуванням кредитом, 27 262,22 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн - пеня (фіксована частина), 2 201,71 грн - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 36 735,87 грн, витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн та судові витрати, стягнути солідарно з відповідачів 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач пропустив строк позовної давності, та у спорах щодо споживчого кредиту позовна давність застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року до участі у справі залучено ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_5 як правонаступників ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року в частині вимог до ПАТ «Акцент-Банк» скасовано, провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки закрито.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що з 21 листопада 2006 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кошти від боржника не надходили, тобто банк міг звернутися до суду із вимогою про захист свого права до 21 листопада 2009 року, але звернувся до суду із позовом лише 06 лютого 2014 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України. Клопотань про поновлення строків звернення до суду банк не заявляв, доказів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності не надав.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати заочне рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину; відповідач не заявляв про застосування позовної давності, оскільки не приймав участі у справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до договору від 21 жовтня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 1 725,90 грн зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 2,0 % на рік, кінцевий термін повернення - 21 жовтня 2007 року.

Відповідач порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 01 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у сумі 46 735,87 грн, у тому числі: 1 725,90 грн - за тілом кредиту, 14 770,64 грн - за процентами за користування кредитом, 275,40 грн - за комісією за користування кредитом, 27 262,22 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн - пеня (фіксована частина), 2 201,71 грн - штраф (процентна складова).

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 105).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року залучено до участі у справі ОСОБА_3, яка дії в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як правонаступників ОСОБА_6

Встановивши, що з 21 листопада 2006 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором кошти від боржника не надходили, тобто банк міг звернутися до суду із вимогою про захист свого права до 21 листопада 2009 року, але звернувся до суду із позовом лише 06 лютого 2014 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України, правильно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Відповідач належним чином не повідомлявся про розгляд справи та у судових засіданнях участі не приймав, а тому не міг надати свої заперечення на позов або визнати позов, заяву про застосування строку позовної давності та докази, які мають значення для справи. У суді апеляційної інстанції від ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_5 як правонаступників померлого ОСОБА_6, надійшла заява про застосування строку позовної давності.

Оскільки ці особи участі у справі не приймали, суд апеляційної інстанції задовольнив їх заяву та застосував до спірних правовідносин строки позовної давності.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду про застосування норм права, викладеними у постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 200/11343/14-ц, провадження № 14-59цс18) та спростовують доводи касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги про те, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач не заявляв вимог до спадкоємців у порядку, передбаченому статтями 1281, 1282 ЦК України.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик