КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/6801/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/570/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Іванченка М.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Тітова М.Ю., -

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 частини боргу за договором позики в розмірі 2 000 дол. США.

21 червня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на майно і заборонити відчуження майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме:

- земельну ділянку, площею 0,1498 га, за адресою: АДРЕСА_2;

- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3;

- земельну ділянку, площею 0,1504 га, за адресою: АДРЕСА_4;

- земельну ділянку площею 0,080 га, за адресою: АДРЕСА_5;

- земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_6.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що будинок та земельні ділянки, власником яких є ОСОБА_2, уже перебувають під обтяженням на підставі договорів іпотеки, постанов державного виконавця та постанови слідчого, а тому відсутні підстави для накладення арешту.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами про стягнення частини боргу в розмірі 2 000 дол. США за договором позики від 07 листопада 2014 року.

У поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не має на меті повертати борг за договором позики, значну частину майна, яка йому належить на праві власності відповідач відчужив, при цьому борг за договором позики не повертає. Просив накласти арешт на майно ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є стягнення коштів в розмірі 2 000 дол. США.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що між сторонами існує реально спір. Належність ОСОБА_2 на праві власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 146,5 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., підтверджена належними доказами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів знаходить можливим задовольнити заяву в частині накладення арешту на житловий будинок.

Відмовляючи у задоволенні решти вимог заяви, колегія суддів виходить з того, що позивачем не надано доказів дійсної вартості земельних ділянок, на які заявник просить накласти арешт, що позбавляє суд можливості визначити співмірність заявлених позовних вимог із запропонованими до вжиття заходами забезпечення позову.

Висновки суду першої інстанції про те, що забезпечення позову є неможливим, через перебування нерухомого майна під обтяженням на підставі договору іпотеки, не відповідають вимогам закону та є помилковими.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала суду від 23 червня 2018 року постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 146,5 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

В іншій частині вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: М.М. Іванченко

С.Г. Музичко