Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 724/273/16-ц

провадження № 61-20570св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій областіБушкевич АндрійВітольдович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2016року у складі судді Туржанського В. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2017року у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ в Чернівецькі області) Бушкевича А. В.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що 28 листопада 2016 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. У постанові зазначено, що рішенням сесії Хотинської міської ради від 12 жовтня 2016 року їй наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.Проте державний виконавець не витребував цього рішення сесії міської ради та не впевнився, що рада приймала таке рішення. Крім того, сесія Хотинської міської ради не приймала рішення в частині надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 про виділення 0,9 га для ведення особистого селянського господарства.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених вимог, просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 листопада 2016 року та роз'яснити державному виконавцю Бушкевичу А. В., що Хотинська міська рада відповідно до рішення суду від 22 липня 2016 року зобов'язана розглянути її заяву від 06 квітня 2015 року в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,9 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та зобов'язати його виконати рішення суду.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено. Скаргу в частині вимог про роз'яснення старшому державному виконавцю ВПВР УДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Бушкевичу А. В. рішення Кельменецького районного суду від 22 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Хотинської міської ради Чернівецької області та відведення і передачу земельної ділянки у власність залишено без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 вважає протиправним рішення Хотинської міської ради від 12 жовтня 2016 року, таким що порушує її права, оскільки вимоги її заяви не розглянуті по суті, а отже, належним способом захисту прав ОСОБА_4 є оскарження рішення Хотинської міської ради від 12 жовтня 2016 року, а не оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження. Постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявниці не було порушено цією постановою.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2017року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2016 року в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 було виконано.Із скарги вбачається, що ОСОБА_4 фактично не погоджується з виділеною площею земельної ділянки. Проте, це питання відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування. Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2016 року було зобов'язано Хотинську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про надання їй земельної ділянки, без зазначення розміру.

У березні 2017 року ОСОБА_4подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2016року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2017року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати державного виконавця виконати рішення суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що рішення суду від 22 липня 2016 року виконане частково, та надано лише 0,1000 га для будівництва, але не надано ділянку 0,09 га для ведення особистого селянського господарства. Суди не звернули уваги на те, що селянське господарство не може вестися на трьох квадратних метрах, в той час як ЗК України дозволяється для таких цілей виділити 2 га землі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2016 року визнано протиправним та скасовано пункт 23 рішення від 03 червня 2015 року № 533/40/15 «Про надання дозволу на виготовлення технічної та проектної документації із землеустрою в м. Хотині» та пункт 4 рішення від 11 вересня 2015 року № 557/42/15 «Про внесення змін до рішень Хотинської міської ради».Зобов'язано Хотинську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_4 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1.

09 серпня 2016 року за цим судовим рішенням виданий виконавчий лист.

15 вересня 2016 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Бушкевичем А. В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання рішення суду.

22 вересня 2016 року Хотинський міський голова листом за № 02.14-712 повідомив державного виконавця про те, що звернення ОСОБА_4 було повторно розглянуто постійною комісією з питань житлово-комунального господарства, архітектури та земельних відносин Хотинської міської ради, з послідуючим винесенням цього питання на чергову сесію Хотинської міської ради.

12 жовтня 2016 року 14 сесія VII скликання Хотинської міської ради прийняла рішення № 126/14/16, яким надала дозвіл ОСОБА_4 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0003 га по АДРЕСА_1.

28 листопада 2016 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Бушкевичем А. В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органівдержавної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому у статті 18 зазначеного Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Установивши, що рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2016 року у справі № 724/273/16-ц, є виконаним, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Бушкевича А. В., оскільки Хотинська міська рада Чернівецької області повторно розглянула заяву ОСОБА_4 та надала їй дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0003 га по АДРЕСА_1. При цьому суди правильно вказали на те, що доводи скарги ОСОБА_4 є фактично запереченням щодо розмірів виділених їй Хотинською міською радою Чернівецької області земельних ділянок, а отже, заявником неправильно обраний спосіб захисту своїх прав, оскільки до компетенції державного виконавця, в розрізі виконання судового рішення від 22 липня 2016 року, не входить здійснення примусових заходів щодо надання земельної ділянки саме в тому обсязі, в якому бажає отримати ОСОБА_4 У разі незгоди із розміром наданої заявнику земельної ділянки, вона має право оскаржити рішення органу місцевого самоврядування до суду, оскільки резолютивна частина рішення суду, яку виконував державний виконавець, не містить вказівки на те, якого розміру має бути надана ОСОБА_4 земельна ділянка.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик