Справа № 182/6997/17
Провадження № 2/0182/3326/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданнні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» про відшкодування шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власницею вбудованого нежитлового приміщення, розташованого на 1 поверсі житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пилипа Орлика, 50/9, загальною площею 45,2кв.м. 8 грудня 2014 року відбулося затоплення частини приміщення внаслідок прориву внутрішньо-будинкової труби системи теплопостачання, що прокладена на горищі будинку, про що 12 грудня 2017 року комісією ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» складено Акт № 239. У результаті залиття приміщення їй завдана наступна матеріальна шкода: деформовані конструкції дверних отворів; зіпсовані шпалери на стінах та облицювання на стелі; на стінах зявилася пліснява; прилади освітлення зазнали корозії; приміщення, площею 22,8 кв.м. та 3,3 кв.м., потребують відновлювального ремонту. Вартість ремонтних робіт складає 19 760 грн. Відповідно до договору № 31 від 15 вересня 2014 року, послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою, де знаходиться її приміщення, на момент затоплення надавалися ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь». Згідно з Актом комісії ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь», труба теплопостачання, внаслідок прориву якої сталося затоплення її приміщення, знаходилася в аварійному стані та потребувала капітального ремонту. Відповідно до п.3 ч.7 договору ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» зобовязана була утримувати внутрішньо-будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям. Так, перед початком опалювального сезону кожен власник, балансоутримувач тощо повинен проводити заходи та роботи, які готують будинок до теплопостачання. Без надання Акту готовності обєкта до опалювального сезону - теплопостачання не може розпочатись. Вважає, що неналежне виконання ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» своїх обовязків призвело до заподіяння збитків її майну. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вважає, що, згідно зі ст.1192 ЦК України, ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» має відшкодувати завдані їй збитки у повному обсязі в розмірі 19 760 грн.

18.01.2018 року позивачка уточнила позовні вимоги в порядку ст.49 ЦПК України, збільшивши розмір завданої їй матеріальної шкоди з 19 760, 00 грн. до 65 817, 55 грн. (а.с.19-20).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Учасникам справи було надіслано копії ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно відповідачу надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз"яснено, що позивач у пятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.102-103, 105-107).

Відповідач ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» скористався своїм правом, відповідно до ст.178 ЦПК України, та 07 листопада 2018 року надав відзив на позовну заяву (а.с.94-95), в якому зазначають, що пред"явлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне. Як вбачається з акту про залиття приміщення, складеного 12.12.2014 року, на який посилається позивач, зазначений факт залиття мав місце 09.12.2014 року. Тобто більш, ніж за три роки до дати подання позову (15.12.2017 року). На пред'явлення даної вимоги позивачем без будь-яких поважних причин пропущений 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, перебіг якого, у розумінні ч.1 ст.261 ЦК України, розпочався з 09.12.2014 року, тобто з дня, коли позивачка дізналася або мала дізнатися про порушення свого права. Обставин, які б переривали або зупиняли перебіг позовної даності, відповідно до ст.263 - 264 ЦК України, не вбачається. Отже, відповідно до ст.267 ЦПК України, вони заявляють про застосування строків позовної давності, сплив якої в даному випадку є очевидним і є підставою у відмові в задоволенні даного позову. З аналогічних підстав позовна давність підлягає застосуванню до позовної заяви, поданої 18.01.2018 року, у якій позивачкою визначений розмір позовних вимог у сумі 65 817,55 грн., про що, в порядку ст.267 ЦК України, також заявляється відповідачем. Оскільки, відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України, заява про порушення цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, незалежно від спливу позовної давності, з огляду на підстави та предмет даного позову, відповідач зазначає наступне. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, необхідною умовою відшкодування шкоди є наявність обов"язкових елементів цивільного правопорушення (делікту), відсутність хоча б одного із них є підставою у відмові в задоволенні вимоги про таке відшкодуванням: факт заподіяння шкоди, дії (бездіяльність) відповідача є неправомірними, між діями (бездіяльністю) відповідача є безпосередній причинних зв'язок, вина відповідача як заподіювача. Зазначені елементи цивільного правопорушення мають бути підтверджені в порядку ст.76 - 80 ЦПК України належними, допустимими, і достовірними і достатніми доказами, оціненими судом в їх сукупності, відповідно до ст.89 ЦПК України. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна зі сторін має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частина 2 статті 83 ЦПК України передбачає, що позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, зазначених приписів позивач не дотримався. Так, позивач не обґрунтував і не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами як факт того, що він, дійсно, зазнав конкретної матеріальної шкоди у вигляді погіршення стану конкретного майна в порівнянні з первісним станом цього майна, а також того, в чому конкретно полягає безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між конкретними неправомірними діями чи бездіяльністю саме відповідача та зазначеним погіршенням. Перелік майна, яке було нібито було ушкоджено за обставин, зазначених у позові, має загальний і бездоказовий характер. Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил. Згідно листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975, факт залиття квартири та його наслідків фіксується відповідним актом та присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та збоку винної особи є обов'язковою. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. Даний Акт, разом з іншим, має містити: докладний опис події, характер ушкоджень, які конкретно речі пошкоджено; чітке визначення причини виникнення залиття - несанкціоноване втручання мешканців конкретної квартири даного будинку, незадовільне технічне обслуговування систем і з чиєї конкретно вини, передчасний вихід з ладу обладнання; висновки і рекомендації комісії. З точки зору вказаних вимог, спірний акт про залиття, наявний у справі, є загальним за змістом, достатнім і достовірним доказом обставин, на які посилається позивач, вважатися не може. Тому посилання на такий акт є передчасним. Крім того, ані в позовній заяві, ані в доданих до неї матеріалах у жоден спосіб не наведено і не доведено ступінь погіршення приміщення позивача в порівнянні з його первісним станом, зокрема, експертним шляхом, відповідно до ст.72, п.2 ч.2 ст.76, 102, 106 ЦПК України. Тому, в цій частині посилання позивача, на їх думку, є загальними і передчасними. В той же час, своїм правом на подання до суду зробленого на своє замовлення висновку експерта у будівельно-технічній сфері, зробленого у відповідності зі ст.106 ЦПК України, та інших актів чинного законодавства у сфері проведення судових експертиз разом із позовною заявою позивачка без поважних причин не скористалася. На теперішній час, оскільки з моменту настання події, вказаної в позові, минуло майже чотири роки, всебічне, повне та обєктивне дослідження даного питання, у тому числі, із залученням експерта, є неможливим, позаяк предмет такого дослідження є фактично втраченим. Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 ЦК України, як вбачається із змісту позовних вимог, під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Їх розмір має бути доведений стороною, яка заявляє вимогу про їх відшкодування. В даному випадку, позивачем, належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Так звана «кошторисна документація», на яку посилається позивач, за своїм змістом має попередній характер, позбавлена будь-якого належного нормативно-правового обгрунтування, базується на одних лише припущеннях; висновком експерта, який би відповідав вимогам чинного законодавства у сфері доведення судових експертиз у розумінні п.2 ч.2 ст.76, 102-103 ЦПК України не є. Крім того, кількісні та цифрові показники та компоненти формул та предмет "кошторисної документації" визначені в довільній формі, тобто надумано, що є неприпустимим. А тому не можуть мати відношення до предмету доказування в даній конкретній справі. Доказів належної професійної кваліфікації осіб - авторів цієї «кошторисної документації» та права на її складання позивач не надав. Із клопотанням про виклик цих осіб до суду хоча б для допиту в якості свідків, відповідно до ст.90-91 ЦПК України, позивач не звертався. Крім того, не наведено і не обґрунтовано жодної нормативно визначеної методики, на підставі якої визначений розмір матеріальної шкоди у даному конкретному випадку. Крім того, згідно з ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов'язковим. Разом з іншим, у разі визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом, результати такої оцінки відображаються у звіті (акті) оцінювача, відповідно до ст.12 цього Закону. Згідно зі ст.6 зазначеного Закону, оцінювачем може бути особа, яка склала кваліфікаційний іспит та одержала кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Натомість, ані копії такого свідоцтва, ані договору про оцінку майна між позивачем та належним оцінювачем (ст.11 Закону), який має таке свідоцтво і внесений до Державного реєстру оцінювачів (ст.17 Закону) у матеріалах справи немає. Таким чином, обґрунтованого розміру позовних вимог, у порушення ст.76-79, 81, 83 ЦПК України, ст.623 ЦК України, позивачкою не наведено і не доведено. Як вбачається з акту готовності даного будинку до опалювального періоду 2014-2015 років, складеного представниками НКП "Нікопольтеплоенерго" за участю представників відповідача, вини останнього в порушенні охоронюваних законом прав та інтересів позивача не вбачається. Зазначає, що з боку позивача теж має місце порушення охоронюваних законом прав та інтересів, а саме: рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2016 року у справі № 904/6907/16 з позивача на користь відповідача стягнута заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 4 475,48 грн., пені за прострочення платежів 3 670,07 грн. та судовий збір 1 378,00 грн.Тому вважають, що предявлений позивачем позов задоволенню не підлягає.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню; шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п.1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 є власницею вбудованого нежитлового приміщення, розташованого на 1 поверсі житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пилипа Орлика, 50/9, загальною площею 45,2 кв.м. (а.с.8-13). Відповідно до договору № 31 від 15.09.2014 року «Про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території» (а.с.5), відповідач зобовязався забезпечувати надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, де знаходиться приміщення позивача по справі. На аркуші справи 6 міститься Додаток № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з зазначенням тарифів на послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 27.02.2008 року № 159. Відповідно до акту готовності до опалювального періоду 2014-2015 рр., стан мереж центрального опалення обєкта за адресою: м.Нікополь, вул.Дибенко (нинішня вул.ОСОБА_2), буд.50 в задовільному стані (а.с.7). 08.12.2014 року відбулося затоплення частини приміщення позивачки по справі внаслідок прориву внутрішньо-будинкової труби системи теплопостачання, що прокладена на горищі будинку, про що 12.12.2017 року комісією ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» складено Акт № 239 (а.с.4). В результаті залиття приміщення позивачці завдана матеріальна шкода у вигляді: деформованих конструкцій дверних отворів; зіпсованих шпалер на стінах та облицювання на стелі; поява плісняви на стінах; корозії приладів освітлення; 2 приміщення, площею 22,8 кв.м. та 3,3 кв.м., потребують відновлювального ремонту. Вартість ремонтних робіт, згідно кошторисної документації, складає 65 817 грн. 55 коп. (а.с.21-30).Відповідно до п.3 ч.7 Договору№ 31 від 15.09.2014 року, ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» зобовязана утримувати внутрішньо-будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям. Так, перед початком опалювального сезону кожен власник, балансоутримувач тощо повинен проводити заходи та роботи, які готують будинок до теплопостачання. Без надання Акту готовності обєкта до опалювального сезону теплопостачання не розпочинається. Оскільки аварія виникла після надання Акту та перевірки на готовність до опалювального сезону, суд вважає, що аварія, в результаті якої було пошкоджено майно позивачки, сталась через неналежне виконання ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь» своїх обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до розрахунку ремонту приміщень за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Пилипа Орлика, 50/9, наданого ПП «Будтехсервіс Придніпровя», розмір збитків складає 65 817 грн. 55 коп., які повинно відшкодувати ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Нікополь».

Крім того, стягненню підлягає й судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом - Нікополь» на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену залиттям її приміщення № 9 в будинку № 50 по вул.Пилипа Орлика в м.Нікополі Дніпропетровської області, в розмірі 65 817 грн. 55 коп.

Стягнути з ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом - Нікополь» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення до або через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_3