Справа № 137/947/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"06" вересня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що він являється власником домогосподарства АДРЕСА_1.

Зазначає, що за даною адресою зареєстрована, але не проживає відповідач - ОСОБА_2

Оскільки відповідач не знята з реєстраційного обліку, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки надалі це надасть йому можливість оформити субсидію та розпоряджатися своїм майном. У позовній заяві позивач зазначає, що він декілька разів пропонував відповідачу добровільно знятися з реєстрації, на що вона кожний раз обіцяла це зробити, але з реєстрації не знялась. Вважає, що відповідач втратила право на проживання, оскільки не є членом його сім'ї, ніколи ним не була, і не проживала в даному будинку.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України була повідомлена належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 29).

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 виданим 02.12.2014 р. ОСОБА_3 являється власником домогосподарства АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно акту обстеження домогосподарства за адресою АДРЕСА_1, від 01.06.2018 р., встановлено, що за вказаною адресою прописана але не проживає сестра ОСОБА_4 ЗА свідченням сусідів ОСОБА_4 не приїздить і не підтримує зв'язків і родиною (а.с. 10).

Згідно п. 2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові ВСУ від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14 вказано, що відповідно до ч.1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач фактично відсутня за місцем реєстрації з 1994 року, однак і на далі зареєстрована за вказаною адресою, тим самим створюючи перешкоди законному власнику в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 704,80 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», враховуючи правову позицію ВСУ у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.