АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/461/17Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 22-ц/789/800/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лановецького районного суду від 16 травня 2018 року (головуючий суддя Костів Л.І., повний текст рішення складено 25.05.2018 року) у цивільній справі № 602/461/17 за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільська обласна дирекція ПрАТ СК "Уніка" про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я внаслідок діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року ОСОБА_5, яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_6 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільська обласна дирекція ПрАТ СК «УНІКА», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування вимог зазначила, що 27 червня 2016 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» д.р.н. ВО 1523 АР, який належить ОСОБА_3, рухаючись по вул. Вишнівецькій в м. Ланівці, Тернопільської області, здійснив наїзд на її малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в той час намагалась пересікти проїзну частину дороги, що підтверджується постановою про про закриття кримінального провадження, винесеною 06 червня 2017 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 27 червня 2016 року.

Унаслідок наїзду її донька отримала тяжкі тілесні ушкодження, у звязку із чим була змушена проходити тривале стаціонарне лікування та переносити ряд болісних медичних маніпуляцій та процедур, у тому числі складні хірургічні втручання. Враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень, їхню локалізацію, а саме, ушкодження в основному голови та обличчя, ОСОБА_6 вимушена на даний час, і буде вимушена в майбутньому, проходити тривалу відновну терапію, у тому числі хірургічні втручання для відновлення пластики обличчя. З моменту отримання тілесних ушкоджень дитина перебуває в стані постійного напруження, пригнічення та тривоги. У неї змінився звичайний ритм життя, погіршилися відносини з близькими, рідними та однолітками, її почало мучити безсоння, почали зявлятись безпричинні напади паніки при появі у безпосередній близькості до неї транспортних засобів, що рухаються. З врахуванням вкрай юного віку ОСОБА_6, ці всі обставини виключно негативно відображаються на її психологічному розвитку, як дитини.

Посилаючись на наведене, позивачка просила стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь 300000 гривень моральної шкоди, спричиненої малолітній ОСОБА_6.

Рішенням Лановецького районного суду від 16 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, серія та номер паспорта громадянина України МС 037021, на користь ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, серія та номер паспорта громадянина України НЮ135512, 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп моральної шкоди, спричиненої малолітній ОСОБА_6, 23 жовня ІНФОРМАЦІЯ_4, м.Ланівці, вул.Вишнівецька, 72, Тернопільської області, свідоцтво про народження серія І-ИД №125218.

Стягнуто з ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, серія та номер паспорта громадянина України МС 037021 в користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, перерахувавши його у Головне управління казначейства у м. Києві (22030106); код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: Судовий збір за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільська обласна дирекція ПрАТ СК «УНІКА», про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, Лановецький районний суд Тернопільської області, .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги на суму 25000 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом у повній мірі не враховано, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілу ОСОБА_6, у відповідності із постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 08.06.2017 р. кримінальне провадження № 0000151 від 27.06.2016 р. закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Дана постанова про закриття кримінального провадження в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України не оскаржувалась, що свідчить про те, що потерпіла сторона погодилась із прийнятим рішенням в частині відсутності складу кримінального правопорушення в його діях. Судом першої інстанції у достатній мірі не враховано, що мати дитини належним чином не контролювала за донькою, тобто своїми діями сприяла отриманню ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Стягнення 200 000 (двісті тисяч) гривень не тільки поставить його у скрутне матеріальне становище, але існує цілком об'єктивна загроза потрапити на межу бідності, оскільки грошова суму в розмірі 200 000 гривень у більш ніж 6 (шість) разів перевищує його річний дохід.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - ОСОБА_1 просить, апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін, оскільки суд при визначенні розміру відшкодування спричиненої моральної шкоди врахував обставини ДТП, майновий стан відповідача, який є особою з інвалідністю 3 групи, те, що ОСОБА_8 до закінчення досудового слідства передав потерпілій стороні 46 тисяч гривень, а тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, визначив розмір відшкодування в сумі 200 000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та представник апеляційну скаргу підтримали, представник позивача заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 27 червня 2016 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» д.р.н. ВО 1523 АР, який належить ОСОБА_3, рухаючись по вул. Вишнівецькій в м. Ланівці, Тернопільської області, здійснив наїзд на малолітню доньку ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в той час намагалась пересікти проїзну частину дороги, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, які згідно Висновку експерта №105 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 26 вересня 2016 року становили небезпеку для життя в момент заподіяння та згідно п п.2.1.1 а, 2.1.2, 2.1.3 б, є, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, належать до тяжких.

Згідно висновку експерта №5-194/17 Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31 травня 2017 року причиною наїзду транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які повязані із виникненням небезпеки для руху на такій відстані до транспортного засобу, в межах якої водій «Volkswagen Transporter» був позбавлений технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзд на останнього.

Постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 08 червня 2017 року кримінальне провадження №0000151 від 27 червня 2017 року закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в діянні ОСОБА_2.

Згідно довідки №354-08/27 від 30 червня 2016 року та витягу з медичної карти № 2583 стаціонарного хворого Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні, ОСОБА_6 знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з палатами інтенсивної терапії КУТОР «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» з 27 червня 2016 року по 13 липня 2016 року. Діагноз: Політравма. Відкрита черепно-мозкова травма. Множинні складні переломи лицевого нерва та мозкового черепа Лефор ІІІ. Скальпована рана нижньої щелепи з екстракцією зубів. Забійно-рвана рана правого кута рота. Закритий перелом правої ключиці. Садна обличчя.

Встановлено, що згідно виписок з медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_6 у 2016 та 2017 роках періодично знаходилася в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит».

Згідно розписки, наданої ОСОБА_5 21 березня 2017 року, вона отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 46000 гривень в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої здоров'ю дитини ОСОБА_6.

ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання по опорно-рухового апарату, що підтверджується пенсійним посвідченням №, серія ААЖ №464340, виданим 19 вересня 2011 року Пенсійним фондом України, довічно.

Як вбачається із довідки №654, виданої 28 липня 2017 року Лановецьким відділенням Кременецької ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області, ОСОБА_2 перебуває на обліку у Лановецькому відділенні, як суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа, та свою діяльність здійснює на спрощеній системі обліку і звітності. Згідно поданої декларації платника єдиного податку за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року обсяг доходу становить 11190 грн.

Згідно довідки №620, виданої 25 липня 2017 року Лановецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Лановецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда ІІІ групи та отримав за період з лютого по липень 2017 року 8277,00 гривень.

Постановляючи рішення, суд виходив з того, що з врахуванням грубої необережності потерпілої відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_6 заподіяно моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

З висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.3 своєї постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами) роз'яснено судам, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №753/7281/15-ц. від 23 січня 2018 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2, 4 статті 1193 ЦК України визначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

З врахуванням встановлених судом першої та апеляційної інстанцій обставин, а саме, що моральна шкода ОСОБА_6 внаслідок наїзду на неї автомобілем під керуванням ОСОБА_2 заподіяна без наявності вини останнього, відповідач ОСОБА_2, згідно наявної у справі розписки від 21.03.2017 року (а.с. 56) в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої здоровю ОСОБА_6, надав позивачці ОСОБА_5 46000 грн., позивачка у час наїзду на її дитину ОСОБА_6, якій на той час не виповнилося 6 років, не знаходилась біля неї, а також приймаючи до уваги матеріальний стан відповідача, річний дохід якого не перевищує 30 тис. грн., суд апеляційної інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача в користь позивачки слід стягнути 50 тис. грн. моральної шкоди.

Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку від 24.10.2008 року №12 апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін з його уточненням чи доповненням. У разі ухвалення нового рішення або зміни рішення суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині рішення дає оцінку доказам, що наявні в матеріалах справи, а також новим доказам, якщо вони досліджувалися, в їх сукупності за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК (1618-15 ).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди слід змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 50000 гривень.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.2 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лановецького районного суду від 16 травня 2018 року змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 50000 гривень, а саме стягнути з ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, серія та номер паспорта громадянина України МС 037021, на користь ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, серія та номер паспорта громадянина України НЮ135512, 50000 (пятдесят тисяч) грн 00 коп моральної шкоди, спричиненої малолітній ОСОБА_6, 23 жовня ІНФОРМАЦІЯ_4, м.Ланівці, вул.Вишнівецька, 72, Тернопільської області, свідоцтво про народження серія І-ИД №125218.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи