Справа № 211/133/17-ц
Провадження № 2/211/342/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
28 серпня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретарів судового засідання Гулько А.С., Світанько С.Г.,
позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про стягнення коштів,-
Залишок боргу відповідач так і не сплатила та після 06.12.2016 року взагалі відмовилась від спілкування, з цього приводу вона звернулась до органів міліції із заявою, оскільки відповідач її ошукала.
Продаж будинку вона вчиняла у звязку із терміновим відїздом. Відповідач скористалась її довірливістю та запевнила, що усі кошти поверне невдовзі після оформлення будинку на її імя. Оскільки фактична ціна продажу будинку вочевидь не відповідає ціні, зазначеній у спірному договорі купівлі-продажу, відповідач не має наміру повертати кошти за розпискою, тому просить суд визнати недійсним пункт 4 договору купівлі-продажу домоволодіння в частині вартості проданого домоволодіння, крім того просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок погашення заборгованості по оплаті за придбане домоволодіння №12, розташоване по вул.Сухумській в м.Кривому Розі, 10 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 263655,78 гривень.
Ухвалою суду від 19.01.2017 року провадженн у справі було відкрито.
Ухвалою суду від 19.01.2017 року за заявою позивача ОСОБА_1 було забезпечено позов шляхом накладення арешту із забороною відчуження на домоволодіння № 12, розташоване по вул. Сухумській у м.Кривому Розі, яке на праві власності належить відповідачу ОСОБА_3.
21.02.2017 року по справу ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 04.09.2017 року було скасоване.
Протокольною ухвалою від 20.12.2017 р. за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5.
Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог через їх недоведеність.
Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_3, за її згодою, суду пояснила, що в оголошенні про продаж будинку була вказана стартова вартість з урахуванням комплектації. Після передплати в 10 000 доларів США, вона почала оглядати дефекти. При цьому не заперечувалось сторонами про ймовірний торг. Зазначає, що гроші за будинок були віддані в повному обсязі до підписання договорів купівлі-продажу. Навіть не думала, що питання із тією розпискою виникне. 40 000 доларів США це була остаточна сума угоди. В кабінеті у нотаріуса нею дійсно була написана розписка на 10 000 доларів США, оскільки на той час їй повинні були підвезти саме цю суму, щоб загалом з урахуванням завдатка сума склала 40 000 доларів США, на руках у неї було 20 000 доларів США. ОСОБА_1 сама просила вказати не реальну суму угоди, щоб не сплачувати податки. Не заперечувала, що брала у борг у ОСОБА_6 60 000 доларів США на придбання будинку та подальший ремонт.
Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду, вказавши, що з її боку при посвідченні договорів купівлі-продажу від 13.07.2016 року порушень Закону не було.
Допитана в якості свідка приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 суду пояснила, що 13.07.2016 року вона посвідчила два договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, укладені між сторонами у справі. В нотаріальній конторі тоді були присутні ОСОБА_1, її колишній чоловік, ОСОБА_3. Нею була встановлена дієздатність осіб, перевірено наявність заборон по нерухомому майну. Вона запропонувала сторонам розрахуватись по угодам, на що сторони повідомили про повний розрахунок до підписання договорів і на ту суму, яка вказана у наданих звітах експерта. Нею розяснювались умови договорів, проекти договорів були надані сторонам на ознайомлення, для цього у них було не менше 4 годин, будь-який зауважень або заперечень від ОСОБА_1 щодо умов договорів не надходило.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_8 приходиться сестрою його дружини. Зі слів ОСОБА_8 чув, що всю суму за будинок їм не сплатили. Після продажу будинку він допомагав ОСОБА_3 з ремонтом будинку. Чув як ОСОБА_3 з ОСОБА_8 розмовляли з приводу недоплачених сум, оскільки ОСОБА_3 не влаштовували деякі моменти по будинку.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що на його підприємстві ТОВ «Універсалелектромонтаж» працює ОСОБА_3 В 2016 році ОСОБА_3 попрохала у підприємства грошову допомогу в розмірі 60 000 доларів США в еквіваленті на придбання житла. Кошти вона брала частинами. Особисто він надав 50 000 доларів США і ще 10 000 доларів США з підприємтсва. Він особисто привіз 13.07.2016 року до нотаріальної контори 10 000 доларів США, за що ОСОБА_8 повинна була віддати розписку ОСОБА_3
Вислухавши сторони та їх представників, третю особу, допитавши позивача, відповідача та третю особу в якості свідків та допитавши інших осіб як свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Позивач та відповідач в присутності нотаріуса поставили свої підписи під Договором, чим посвідчили свою згоду з приводу всіх істотних умов договору, в тому числі і з приводу вартості нерухомого майна.
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.ст. 77-80 ЦПК України, позивачем в обґрунтування своїх вимог повинні бути подані належні та допустимі докази.
Так, згідно оригіналу розписки від 13.07.2016 року, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 зобовязалась сплатити ОСОБА_1 гроші в сумі 10 000 доларів США до 05.10.2016 року.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання.
Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.
З матеріалів справи вбачається та визнається відповідачем, що нею було надано позивачу розписку про зобовязання виплатити останній 10 000,00 доларів США за купівлю будинку.
Разом з тим суд вважає доведеним той факт, що розписка була укладена 13 липня 2016 року перед фактичним укладенням договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 13 липня 2016 року, оскільки відповідач не була впевнена в повному розрахунку з позивачем на момент укладення договору у нотаріуса, що підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_6, який 13.07.2016 р. особисто привіз до нотаріальної контори 10 000 доларів США відповідачу.
Час та хронологію укладення вказаних розписок суд встановити не може.
До того ж позивачем визнано факт сплати відпровідачем суми 50 000,00 доларів США, а в судовому засідання допитана в якості свідка приватний нотаріус ОСОБА_5 підтвердила узгодження сторін щодо ціни домоволодіння і відсутність будь-яких застережень з цього приводу, та факт підтвердження сторонами повного розрахунку на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
Суд зазначає, що за своєю суттю розписка є документом про отримання у борг грошових коштів, тобто вона повинна засвідчувати факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Однак як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється позивачем, між сторонами наявні відносини купівлі-продажу, тобто відповідач зобовязалася виплатити позивачу кошти (10 000 доларів США) за купівлю нею у останньої домоволодіння, вказані кошти не бралися в борг відповідачем у позивача. Зобовязання з приводу купівлі-продажу домоволодіння сторонами виконані.
Таким чином позивачем не доведено наявність факту існування боргових зобовязань перед нею у відповідача, оскільки відсутній та недоведений факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позиову ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.
Крім того, згідно частини 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати накладений на підставі ухвали суду від 19.01.2017 року арешт із забороною відчуження на домоволодіння № 12, розташоване по вул. Сухумській у м.Кривому Розі Дніпропетровської області.
На підставі ст.ст. 533, 610, 612, 625-627, 1046-1050 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 141, 158, 263, 265 ЦПК України, суд, -
в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Скасувати накладений на підставі ухвали суду від 19.01.2017 року арешт із забороною відчуження на домоволодіння № 12, розташоване по вул. Сухумській у м.Кривому Розі, яке на праві власності належить відповідачу ОСОБА_3.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.09.2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко