У Х В А Л А

21.12.2018 Справа №607/3004/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Представником позивача ОСОБА_1 було подано клопотання про витребування доказів шляхом доручення компетентному органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії витребувати від уповноважених органів (установ) відомості щодо придбаного громадянином України ОСОБА_3 об»єктів рухомого та нерухомого майна у період з 23.06.1994 року по 14.10.2018 року, а також відомості щодо відкритих у банківських установах особових рахунків на ім»я ОСОБА_3, стану цих рахунків за вказаних період. Своє клопотання обґрунтовує тим, що позивач не має можливості самостійно отримати докази, що підтверджують наявність спільної сумісної власності подружжя за кордоном, у зв»язку із їх фактичним місцезнаходженням у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, а обставини, які можуть бути встановлені за результатами витребовування доказів мають істотне значення для вирішення спору щодо поділу майна подружжя, оскільки під час розгляду такого спору має встановлюватись весь обсяз спільного майна подружжя, яке належить до спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

У судовому засіданні представник позивача заявлене клопотання підтримала та просить його задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Розглянувши зазначене клопотання, суд вважає, що воно підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1,3 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно із вимогами ст..498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутись із відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (надалі іноземний суд) у порядку встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно із ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Конвенція про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.70 року була ратифікована Законом України «Про приєднання України до Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах» від 19.10.2000 року. Дана Конвенція застосовується у відносинах України з Данією, Мексикою, Люксембургом, Болгарією, Ізраїлем, Італією, Словенією, Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії, Німеччиною, Фінляндією, Австралією, Швейцарією, США, Іспанією, Швецією, Норвегією, Аргентиною, Польщею, Словаччиною, Сінгапуром та Латвією.

Держави, які підписали цю Конвенцію, бажаючи полегшити передачу та виконання судових доручень і сприяти погодженню різних способів, які використовуються ними з цією метою, піклуючись про поліпшення взаємної правової допомоги в цивільних або комерційних справах.

Так, відповідно до ст. 1 даної Конвенції у цивільних або комерційних справах судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії. Доручення не може бути використано з метою отримання доказів, як призначаються не для використання в судовому розгляді, вже розпочатому або такому, що готується. Вираз «інші процесуальні дії» не включає вручення судових документів або проведення дій з метою виконання або примусового виконання судових рішень чи розпоряджень, або постанов про застосування тимчасових чи охоронних заходів.

Відповідно до ст. 2 даної Конвенції Договірна Держава призначає Центральний Орган, який зобов'язується отримувати судові доручення, що надходять від судових органів іншої Договірної Держави, і передавати органу, компетентному їх виконати. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом. Доручення надсилаються Центральному Органу Держави виконання без посередництва будь-якого іншого органу цієї держави.

Відповідно до ст. 9 даної Конвенції судовий орган, який виконує судове доручення, застосовує способи і процедури відповідно до законодавства своєї держави. Однак, він виконує прохання запитуючого органу про застосування спеціального способу чи процедури, якщо це не суперечить внутрішньому законодавству запитуваної Держави або якщо виконання прохання вбачається неможливим з причин її внутрішньої практики та процедури чи з причини практичних труднощів. Судове доручення виконується безвідкладно.

Відповідно до п. 2.1. Розділу II Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Таким чином, для всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, виникла необхідність зібрати докази, які знаходяться на території іншої держави, тому, суд вважає за необхідне доручити компетентному органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії витребувати від уповноважених органів (установ) відомості щодо придбаного громадянином України ОСОБА_3 об»єктів рухомого та нерухомого майна у період з 23.06.1994 року по 14.10.2018 року, а також відомості щодо відкритих у банківських установах особових рахунків на ім»я ОСОБА_3, стану цих рахунків за вказаних період.

Пунктом 8 частини 1 статті 252 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи зупинити провадження у справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Відповідно до п.12 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі в такому випадку зупиняється до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

На підставі наведеного, керуючись 77, 84, 498, 252, 253 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

Доручити компетентному органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії витребувати від уповноважених органів (установ) Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії відомості щодо придбаного на території зазначених держав громадянином України ОСОБА_3 об»єктів рухомого та нерухомого майна, у період із 23 червня 1994 року по 14 жовтня 2018 року, а також відомості щодо відкритих у банківських установах зазначених держав особових рахунків на ім»я громадянина України ОСОБА_3, стану цих рахунків за період із 23 червня 1994 року по 14 жовтня 2018 року.

Провадження у справі зупинити до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави щодо виконання зазначеного судового доручення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та її проголошено судом 21 грудня 2018 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан