Ухвала

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 320/754/17

провадження № 61-40264 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 27 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування залишено без розгляду.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 подали до суду заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 10 квітня 2018 року вказану заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок компенсації витрат на правничу допомогу грошові кошти у розмірі 5 400 грн.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржив її до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року, у якій він просить скасувати вказані рішення судів та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 у стягненні з нього витрат на правничу допомогу.

У відкритті касаційного провадження на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 1 частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, вказана ухвала суду першої інстанції про визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України, так як і постанова апеляційного суду, якою вона залишена без змін, відсутні в переліку судових рішень, зазначених у частині першій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта