Провадження № 2з/522/653/18
УХВАЛА

14 грудня 2018 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д., розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства « МТБ Банк» про забезпечення позову до пред'явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ « МТБ Банк» подав заяву, по якій просив суд накласти арешт на грошові кошти в сумі 2 425,34 грн., які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ АБ « Південний», відкритому на ім'я ОСОБА_1; на майно і грошові кошти, що знаходяться на зберіганні в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_1 в депозитному сховищі в Обласному відділенні ПАТ « Промінвестбанк» в м. Одесі, відкритому на ім'я ОСОБА_1; на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 89, 3 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1; на нерухоме майно, а саме на дачний будинок по АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Подана представником позивача заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином підлягає невідкладному розгляду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Суддя звертає увагу на те, що підставою для звернення до суду із даною заявою є посилання заявника на той факт, що між ВАТ « Морський транспортний банк» та ОСОБА_1 02.06.2006 року укладено кредитний договір № 00188/RO. У зв'язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року та рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Марфін банк» стягнуто суму боргу в розмірі 229 678,75 дол. США та 784 452,27 грн., яке станом на теперішній час не виконано.

15.11.2017 року померла ОСОБА_1, банком направлена претензія про погашення боргу спадкоємцям померлої ОСОБА_1.

Заявник посилається на те, що є Єдиного державного реєстру судових рішень банку стало відомо про те, що померлій на праві власності належало майно, на яке банк просить суд накласти арешт з метою забезпечення подальшого виконання рішення суду.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов'язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Оскільки з наданих до суду копій рішення Приморського районного суду м. Одеси не вбачається кому саме належало майно, на яке заявник просить суд накласти арешт, суддя вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Окрім цього позивачем, в порушення ст.151 ЦПК України не зазначено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання подальшого рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

Отже, в відповідності з зазначеними нормами процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову до його подачі, оскільки не зрозуміло яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. 150 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства « МТБ Банк» про забезпечення позову до пред'явлення позову,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : Р.Д. Абухін

14.12.2018