Головуючий у 1 інстанції Дубовик Р.Є.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситника Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 219/10157/7 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Бахмутської міської ради, про визнання батьківства,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2018 року (суддя Дубовик Р.Є.), ухваленого в приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області, повний текст складено 13 вересня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

В вересня 2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її донька - ОСОБА_3, яка була матір'ю неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ онук - ОСОБА_4, проживає з нею та її чоловіком, відносно нього вона визнана опікуном, згідно рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради № 183 від 12.08.2015 року. Оскільки на момент народження дитини, її донька не перебувала у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька дитини були внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. ЇЇ донька ОСОБА_3 з 28.01.2006 року по 20.12.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та проживала разом з ним навіть після розлучення до кінця серпня - початку вересня 2014 року . Після розірвання шлюбу її донька продовжувала спілкуватись з відповідачем, підтримувала добрі стосунки . Вважає, що батьком її онука є ОСОБА_5 . Просила суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, включити відомості про батька ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 в актову запис № 486 від 03.07.2015 року зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмутського міського управління юстиції в ДОнеіькій області про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 .Внести зміни при чидачі нового свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 в графу по батькові « ОСОБА_4» на ОСОБА_4.

Рішенням Артемівського міськрайоного суду Донецької області від 03 вересня 2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа : служба у справах дітей Бахмутської міської ради про визнання батьківства, відмовлено.

З зазначеним рішення рішенням суду не погодилась позивачка, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи , які мають значення для правильного вирішення цивільного спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до неправильності висновків суду обставинам справи, а також суд не застосував норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення цивільного спору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що підставою для категоричного висновку про визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-генетичної експертизи. Судом в тексту рішення не конкретно викладені обставини справи. Також судом порушено норми процесуального права, а саме вимоги ст. ч. 14 ст.7, 83,84 , 128, ч.1 ст. 196 , ч.4 ст. 214, 220, 221, 222, ч. 4, 8 ст.223, 245,280 ЦПК України, також судом порушено норми матеріального права, а саме суд в порушення ст.. 128 СК України не прияв як доказ пояснення свідків та фотокартки . Також суд безпідставно у своєму рішення, послався як на доказ на довідку Головного центру обробки спеціального інформації Державної прикордонної служби України від 02.08.2018 року.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Бахмутської міської ради про визнання батьківства, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком в свідоцтві про народження зазначений - ОСОБА_7, матір'ю - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.07.2015 року (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції керувався положеннями Сімейного кодексу України, врахував наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчать про походження дитини саме від ОСОБА_2, а сам факт підтримання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 особистих стосунків не може бути покладений в основу визнання біологічного походження дитини від нього.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягнула повноліття.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-генетичної експертизи. Однак позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні від поданого ними раніше письмового клопотання про проведення судово-генетичної експертизи відмовились і на її проведенні не наполягали. Таким чином, позивачем та її представником не надано суду належного і переконливого доказу, зокрема висновку зазначеної експертизи, на підтвердження факту походження малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від відповідача ОСОБА_2

Надані позивачем і її представником фотокартки з зображеннями відповідача ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3, а також з останньою та іншими особами, не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження батьківства відповідача ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки жодна з них не містить дати, коли вказані фотознімки були зроблені, тобто не є підтвердженням наявності стосунків між відповідачем ОСОБА_2 та матір'ю дитини ОСОБА_3 в період 2014-2015 років.

Вказані фотокартки разом з показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які підтвердили лише факт спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після розірвання 20.12.2013 року шлюбу, не підтверджують також ані факт ведення ними спільного господарства до народження дитини, ані факт спільного виховання чи утримання дитини ними обома, ані визнання відповідачем ОСОБА_2 свого батьківства щодо дитини.

В апеляційній скарзі позивачка посилається на те, судом першої інстанції надано невірну оцінку поясненням свідків, фотознімкам.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Дійсно суд першої інстанції в порушення вимог ст.83,84 ЦПК України направив запит до Державної прикордонної служби України, проте вказане процесуальне порушення норм процесуального права не призвело до прийняття неправильного рішення та не є самостійною і достатньою підставою для ухвалення нового рішення.

Інші докази та обставини, на які посилаються апелянти в апеляцій скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції правильно встановлено характер правовідносин, вирішено спір з урахуванням конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів та з дотриманням норм процесуального права.

Вимогами ч.1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І. Корчиста