Справа № 362/6436/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/3251/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 30.08.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Сержанюка А.С., Фінагеєва В. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у звязку з навчанням,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

Вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано рішенням суду від 20 січня 2015 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначала, що син навчається у Київському національному торговельно-економічному університеті на заочній формі навчання, строк навчання - з 01.09.2015 року по 28.02.2018 року. Донька навчається у Київському національному університеті технологій та дизайну на денній формі навчання, строк навчання - з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. За рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2015 року відповідач сплачує позивачу аліменти у твердій грошовій сумі на сина 200 грн. щомісячно та на доньку 600 грн. щомісячно. Оскільки діти навчаються у вищих навчальних закладах, коштів на їх утримання не вистачає, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

У звязку з наведеним позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним двадцятитрьохрічноговіку на термін навчання до 28.02.2018 року, та на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку на термін навчання до 30.06.2021 року, у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції незаконно відмовлено у стягненні з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, які продовжують навчатися у вищих навчальних закладах.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

У відповідності до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала жодного належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог щодо ненадання відповідачем матеріальної допомоги дітям. Крім того суд погодився з доводами відповідача щодо відсутності можливості призначення аліментів на утримання його повнолітніх дітей, які продовжують навчання, у звязку з тим, що відповідач має на утриманні хвору мати, має нерегулярний дохід, регулярно сплачує аліменти та половину суми за навчання та проживання в гуртожитку доньки, що дає підстави суду для відмови у задоволенні позову. В той же час зазначені висновки суду жодним чином не підтверджуються матеріалами справи та представленими сторонами до суду доказами. Зокрема, лише з однієї наданої відповідачем копії розписки позивача щодо отримання 03.03.2018 року від ОСОБА_3 3400,00 грн. на оплату навчання ОСОБА_5 за другий семестр 2017-2018 р.р. суд зробив безпідставний висновок про регулярну сплату відповідачем половини суми за навчання та проживання в гуртожитку доньки, а лише з виписки з історії хвороби, виданої Гребінківською районною лікарнею на імя ОСОБА_7, суд прийшов до безпідставного висновку про те, що відповідач має на утриманні хвору мати. Висновки суду першої інстанції щодо нерегулярного доходу відповідача взагалі суперечать представленим до справи як відповідачем, так і позивачем доказам щодо місця роботи та розміру доходу ОСОБА_3

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про недоведеність наведеної позиції відповідача та безпідставність її прийняття судом першої інстанції. Натомість передбачені ст. 199 Сімейного кодексу України підстави для призначення відповідачу обовязку сплати аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, були підтверджені в ході розгляду справи, а заявлений позивачем їх розмір відповідає як вимогам закону, так і принципам розумності та справедливості. За таких умов рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у звязку з навчанням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01 грудня 2017 року, на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення навчання - 28.02.2018 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення навчання - 30.06.2021 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот) 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, крім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: А.С. Сержанюк

ОСОБА_8