ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/495/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/17415/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2018 року (суддя Приступа Д.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 17 жовтня 1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_7. Надалі, 17 липня 2018 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за рішенням суду було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати в одній квартирі, однак усі обов'язки по утриманню та вихованню дітей, як зазначає позивач, вона виконує самостійно. Діти наразі навчаються: старший син в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, молодший - в школі. За таких обставин, позивач просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше 50 % суми прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1944 грн. щомісячно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 600 грн. щомісячно, але не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В решті в позові відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині розміру аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1000 грн. щомісячно. Посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що діти зареєстровані та проживають разом з ним, в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1. Також судом не з'ясовано, що наразі він не має постійної роботи, на його утриманні знаходиться старший син ОСОБА_6, який навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького. Крім того, апелянт погоджувався сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1000 грн.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився молодший син ОСОБА_7 (а.с. 4). 17 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно з чч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, ч. 1 ст. 141 СК України, встановлюється рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач, відповідно до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, є працездатною особою, інших аліментних зобов'язань не має, а тому у змозі сплачувати аліменти у розмірі 1600 грн. Стягнення аліментів в такому розмірі є певною гарантією нормального розвитку дитини та такий розмір аліментів є обґрунтованим, оптимальним та не завищеним.

При цьому, суд першої інстанції, при застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини, помилково послався в мотивувальній частині рішення суду на положення ст. 200 СК України, проте, це не призвело до неправильного вирішення справи.

Безпідставним є доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано той факт, що ОСОБА_4 не має постійної роботи, оскільки з врахуванням цієї обставини суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог і визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо перебування на утриманні відповідача старшого сина ОСОБА_6 Оскільки, як вбачається з довідки Національної Академії ПСУ №1917 від 05.11.2018 року, ОСОБА_6 є курсантом та перебуває на забезпеченні у навчальному закладі (а.с. 28). Крім того, письмова заява ОСОБА_6 та довідка про склад сім'ї також не є належним, допустимим та достовірним доказом, в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України, перебування сина ОСОБА_6 на утриманні відповідача (а.с. 29-30).

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ О.І. Талалай

/підпис/ О.І. Ярмолюк

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Приступа Д.І. Провадження № 22-ц/4820/495/18

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 48, 50