Справа № 203/3840/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилались на те, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач ОСОБА_3, але фактично в квартирі з 2010 року не мешкає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере. Особистих речей в квартирі не має та квартирою не цікавиться. Пререшкод в користуванні квартирою відповідачу не чинилось. З урахуванням наведеного, позивачі просили усунути їм перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

В наданій письмовій заяві позивачка ОСОБА_2 зазначила про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити останній.

Відповідач в наданій письмовій заяві визнав залишення квартири в 2010 році за власним бажанням, проти задоволення позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності.

Третя особа в наданій заяві також просила розглядати справу без участі їх представника та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства.

Враховуючи подані учасниками справи заяви та відповідно до положень ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників справи.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки №7198 від 19.10.2018 року у вказаній квартирі з 15.11.1986 року також значиться зареєстрованим син позивачки ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_3

Як зазначили позивачі та згідно поданої заяви визнано відповідачем, останній з 2010 року в квартирі не проживає, виїхавши з нею в добровільному порядку для постійного проживання за іншою адресою.

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачам. Відповідач співвласником квартири не являється, добровільно залишив останню в 2010 році та таким чином не проживає в останній на протязі більше одного року, втративши право користування квартирою в силу положень ч.2 ст.405 ЦК України.

За вказаних вище обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що позивачами обрано належний спосіб захисту порушеного права та позовні вимоги останніх є обґрунтованими та доведеними належними доказами.

В зв'язку з цим, позов слід задовольнити, визнавши відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 також слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,156 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.4,5,10,11,12,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 грудня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак