АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 683/2223/17
Провадження № 22-ц/792/1125/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника апелянта ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/2223/17 за апеляційною скаргою комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради на рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 квітня 2018 року (суддя Цішковський В.А.) у справі за позовом комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_5 про зобовязання привести систему централізованого опалення в попередній стан та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Звертаючись до суду із позовом, КП «Тепловик» просив зобовязати ОСОБА_5 привести мережу централізованого опалення в квартирі до попереднього стану, а саме відновити централізоване опалення шляхом приєднання нагрівальних приладів до внутрішньої системи опалення будинку, оскільки ОСОБА_5 здійснила самовільне відключення квартири від централізованого опалення з порушенням порядку, встановленого діючим законодавством.

21.11.2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 18.10.2012 року № 3337, що укладений між нею та КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради. ОСОБА_5 посилалася на те, що КП «Тепловик» постійно порушувалися умови вказаного договору, а саме: пп.1 п. 19 щодо надання послуг належної якості; пп. 10 п. 19 - непроведення жодних ремонтних робіт внутрішньобудинкових мереж з часу укладення договору і з 01.02.2017 року внутрішньобудинкові мережі цього будинку перебувають на балансі Старокостянтинівської ЖЕК; пп. 1 п. 5 у звязку із зміною вартості тарифу на оплату послуги з опалення, КП «Тепловик» грубо порушено істотну умову договору - ціну (тариф). ОСОБА_5 вказує, що нею 10.07.2017 року та 17.08.2017 року було направлено заяви відповідачу про розірвання оспорюваного договору та закриття особового рахунку, однак відповіді не отримано. Позивач зазначає, що після відключення її квартири від мережі централізованого опалення, нею обрано альтернативний спосіб обігріву її квартири.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 20 квітня 2018 року в задоволенні первісного позову КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_5 про зобовязання привести систему централізованого опалення в попередній стан відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради задоволено. Ухвалено розірвати договір про надання послуг централізованого опалення в АДРЕСА_1 від 18.10.2012 року №3337, що укладений між ОСОБА_5 та КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та недослідженні і невірній оцінці доказів, несприяння повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обєктом відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води є не багатоквартирний будинок у цілому, а лише одна квартира відповідачки, яка здійснила самовільне відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, чим порушила порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Апелянт вказує, що КП «ТЕПЛОВИК» обслуговує будинок відповідачки із централізованою системою опалення і відповідно до Постанови КМУ №630 відключення повинно бути проведено усіма мешканцями будинку, а не окремої квартири. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив апелянту в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Старокостянтинівську міську раду та Старокостянтинівську ЖЕК. До того ж апелянт не погоджується із висновком суду про те, що законодавство, в якому передбачено порядок відключення приладів опалення окремої квартири від мереж централізованого опалення, відсутнє, адже існує загальне і спеціальне законодавство, що регулюють дані відносини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначала, що апеляційна скарга є безпідставною і необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. Так, судом першої інстанції дана вірна правова оцінка щодо способу відключення квартири ОСОБА_5 від мережі централізованого опалення та правомірно застосовано спеціальне законодавство над загальним. Оскільки послуги КП «Тепловик» з 1992 року були жахливими, однак постійно піднімалася вартість цих послуг, тому ОСОБА_5 і обрала альтернативний вид обігріву своєї квартири для збереження своєї власності та забезпечення безпечних умов проживання для неї та малолітньої дитини.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених.

Позивачка та її представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому в цій частині підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 та її малолітній доньці ОСОБА_6 (а.с. 4)

18 жовтня 2012 року між ОСОБА_5 та КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 73-81).

Згідно відповіді Старокостянтинівської ЖЕК №504 від 23.10.2017 року будинок по вул. Попова 28/1, в якому знаходиться квартира відповідачки, у 1990 році переданий на баланс Старокостянтинівської ЖЕК як цілісний майновий комплекс (фундамент, конструктивні елементи, інженерне обладнання будинку). Постачання гарячої води до квартири ОСОБА_5 припинено у 2006 році за згодою КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради та ОСОБА_5 (а.с. 20).

В вищевказаному листі значиться, що протягом 2016 року внутрішньобудинкові мережі водопостачання й водовідведення знаходились на обслуговуванні у КП ВКГ «Водоканал», а внутрішньобудинкові мережі теплопостачання та подачі гарячої води в КП «ТЕПЛОВИК».

З 01.02.2017 року по даний час внутрішньобудинкові мережі водопостачання, водовідведення, теплопостачання та подачі гарячої води обслуговуються Старокостянтинівською ЖЕК та знаходяться в неї на балансі. (а.с. 20 зворот, 21).

З вищенаведеного вбачається, що КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради не є балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання, ці системи не обслуговуються позивачем за первісним позовом, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що КП «Тепловик» не має юридичних прав та обовязків щодо експлуатації внутрішньобудинкових мереж теплопостачання житлового будинку по вул. Попова 28/1 та квартири 63 у м. Старокостянтинові і не може ставити вимоги про приведення їх у попередній стан. Тому КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради є неналежним позивачем за первісним позовом.

Ці висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону, на які суд першої інстанції посилався при ухваленні судового рішення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради при подачі позову не зазначило та в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надало доказів щодо порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_5 Посилання на порушення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року про заборону самовільного відключення від мереж централізованого опалення, не є беззаперечною підставою щодо підтвердження факту порушення прав позивача по первісному позову.

А тому доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм матеріального та процесуального права є такими, що не заслуговують на увагу.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про розірвання Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, що укладений між ОСОБА_5 та КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради 18.10.2012 року за №3337 (далі Договір).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст. 42 Конституції України права споживачів захищає держава.

Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 6 ст. 26 вказаного Закону у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Пунктом 32 Договору ( а.с.73 81) передбачено, що він може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) на квартиру (будинок садибного типу) до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж центрального опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджений Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року за № 4 (далі - Порядок), передбачено надання дозволу на встановлення індивідуального опалення в квартирі за умови відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води всього будинку, а якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Цими Правилами та Порядком встановлено, що в разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж за умови технічної можливості, оскільки при цьому не повинні порушуватися санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирного житлового будинку.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої види забороняється.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Таким чином, єдиною підставою для розірвання договору, зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Зазначені висновки відповідають правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України в постановах від 26.09.2012 року (справи №6-95 цс-12 та №6-96цс) та Верховним Судом в постанові від 02.04.2018 року (справа №212/2214/15-ц).

Отже, умовами укладеного між сторонами Договору та нормами чинного законодавства встановлено спеціальний порядок відмови від послуг централізованого опалення. Положення Договору мають застосовуватися у контексті з відповідним положенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, а бажання щодо відключення квартири від мережі теплопостачання не може бути підставою для розірвання договору, що укладений між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, як співвласник житлової квартири за №63, що знаходиться в будинку по вул. Попова, 28/1 м. Старокостянтинові не зверталася із письмовою заявою до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради стосовно відключення квартири від мереж ЦО і ГВП і, як наслідок, рішення постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради не отримувала.

А тому відсутні законні підстави для розірвання Договору з підстав зникнення потреб в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця (абзац 1 пункту 32 Договору).

Разом із тим, судова колегія вважає, що ОСОБА_5 в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано достовірних та достатніх доказів істотного порушення КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» умов пп. 1 п. 19, пп. 10 п. 19, адже посилання на сам факт наявності програми інвестування КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради не є беззаперечним доказом невиконання відповідачем за зустрічним позовом своїх обовязків за Договором, а саме: ненадання послуг належної якості та непроведення жодних ремонтних робіт з часу укладення Договору.

Крім іншого, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо порушення КП «ТЕПЛОВИК» істотної умови Договору відносно ціни (тарифу) на послуги з централізованого опалення.

Так, згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.

Відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання» повноваження щодо здійснення ліцензування господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, з централізованого водопостачання та водовідведення, встановлення тарифів на теплову енергію, на централізоване водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та холодної води, водовідведення розподілені між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) та органами місцевого самоврядування в залежності від обсягів відпуску теплової енергії субєктами господарювання у сфері теплопостачання та чисельності населення і місця розташування субєктів господарювання у сфері водопостачання та водовідведення.

НКРЕКП постановою від 04.07.2017 N 867 затвердила Порядок доведення до відома осіб, на яких поширюється їх дія, рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Рішення, прийняті на засіданнях НКРЕКП, оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення НКРЕКП після їх підписання та реєстрації доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, шляхом: оприлюднення на офіційному веб-сайті НКРЕКП; надсилання адресатам через засоби поштового зв'язку; застосування електронних засобів зв'язку; особистого вручення копій рішень НКРЕКП.

Відповідно до п. 2.3 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 № 390 станом на 2015 р.

Субєктами господарювання, що надають комунальні послуги (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір тарифу та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливо-мастильних матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо); інша додаткова інформація, визначена субєктом господарювання та/або органом, уповноваженим встановлювати тарифи.

Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті субєкта господарювання (за наявності), за необхідності, та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 не доведено, що КП «ТЕПЛОВИК» у відповідності до вимог діючого законодавства не надає позивачу-відповідачу вказану в Порядку інформацію, оскільки зазначена інформація розміщується на офіційному веб-сайті КП «ТЕПЛОВИК» в мережі Інтернет.

Неврахувавши вказаних норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що мають місце підстави для розірвання укладеного сторонами Договору.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що зустрічний позов ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав часткового задоволення апеляційної скарги підлягає до стягнення з ОСОБА_5 на користь КП по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради витрати апелянта на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1200 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 квітня 2018 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення - відмовити.

В решті рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання 31100, АДРЕСА_3, паспорт громадянина України серії НВ 666230, виданий Старокостянтинівським РС УДМС в Хмельницькій області 14.02.2013 року) на користь комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «ТЕПЛОВИК» Старокостянтинівської міської ради (місцезнаходження 31101, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Ессенська, 2, блок 4, , р/р 1457 в ТВБВ №10022/094 філія Хмельницького облуправління ВАТ «Ощадбанк», МФО 315784, інд.под.код. 54, свідоцтво №31702900 ) 1200 (одну тисячу двісті) грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2018 року.

Судді: (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк