Справа № 405/7458/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом КП «Теплоенергетик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за використану теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

КП «Теплоенергетик» звернулось в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за використану теплову енергію, вказавши, що відповідачі проживають в квартирі 62 за адресою: вул. Арсенія Тарковського, 60 м. Кропивницький. За весь період проживання відповідачам надаються послуги теплової енергії в опалювальні сезони. Шляхом взяття на баланс абонентського рахунку № 402001931 та видачі абонентської книжки сторони вступили у фактичні договірні відносини, згідно яких позивач надає послуги теплопостачання в квартиру відповідачів. Однак, в порушення вимог ст. 526 ЦК України, відповідачі надані послуги не оплачують, заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2011 року по 01.09.2017 року становить 12 572,53 грн.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає 1 091,66 грн. 3% річних та 7 015,45 грн. інфляційні витрати, а всього заборгованість складає 20 679,65 грн. Посилаючись на вимоги діючого законодавства та обставини, викладені в позовній заяві, просить суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та поясненнях на заперечення відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що позивачем послуги теплопостачання завищено, він не враховує ту обставину, що будинок обладнаний теплолічильником і відповідно до наданого нею розрахунку та звітів про отримання теплової енергії сума заборгованості має бути перерахована, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлялись і з врахуванням думки сторін, суд прийняв рішення слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі 62 за адресою: вул. Арсенія Тарковського, 60 м. Кропивницький, що підтверджується довідкою КП ЖЕО № 2 від 05.07.2017 року вих. № 3569, яка обладнана системою централізованого опалення. За весь період проживання відповідачів у вказаної квартирі, КП «Теплоенергетик» в опалювальні сезони надавали в житловий будинок № 60 по вул. Арсенія Тарковського в м. Кропивницький теплову енергію, якою користувались відповідачі. На вказану квартиру відкритий особовий абонентський рахунок № 402001931, який взятий на баланс, а відтак сторони вступили в фактичні договірні правовідносини.

Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов»язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, виконавець зобов»язаний підготувати і укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, обов»язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг лежить як на споживачеві так і на виконавцеві, тобто є двостороннім.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» обов»язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією про постачання теплової енергії.

Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов»язується надавати другій стороні (споживачеві. абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов»язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

В судовому засіданні факт надання послуг теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачеві ОСОБА_1 на праві власності, знайшов своє підтвердження, а саме із пояснень самої позивача та представника відповідача встановлено, що послуги теплопостачання в квартиру надаються, факт надання послуг теплопостачання неналежної якості в судовому засіданні відповідачем не доведено, посилання відповідача на надані нею розрахунки витрат теплової енергії не приймаються судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2014 року у цивільній справі № 405/10235/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплоенергетик», третя особа: ЖЕК № 4 м. Кіровограда про захист прав споживача було відмовлено.

У даній справі встановлені наступні обставини, а саме: будинок, де проживають відповідачі, обладнано приладом обліку теплової енергії, який є колективною власністю мешканців даного будинку. Згідно свідоцтва держперевірки 12.10.2009 року повірка теплового лічильника була чинна до червня 2013 року, тому 01.10.2013 року будинковий комітет будинку звернувся із заявою до КП «Теплоенергетик» взяти на повірку даний лічильник.

Листом № 2419/3 від 08.10.2013 року на ім'я ОСОБА_1 КП «Теплоенергетик» розяснив порядок повірки теплового лічильника, що є у колективній власності мешканців будинку і вказав, що повірка даного лічильника повинна бути виконана спеціалізованою організацією за рахунок абонентів.

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частина 3 вказаної статті вказує, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 46 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, пов'язані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів державного метрологічного контролю (у тому числі повірки засобів вимірювальної техніки) в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зазначене, повірка засобів вимірювальної техніки не здійснюється на безоплатній основі, а отже вартість періодичної повірки засобів обліку повинна відшкодовуватись споживачем.

Відповідно до п. 20 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом теплової енергії споживачам, а саме витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку теплової енергії, які є власністю ліцензіата. До витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, її виробництва, транспортування та постачання, не включаються витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку теплової енергії, які не є власністю ліцензіата, а отже, витрати з періодичної повірки засобів обліку, які не є власністю ліцензіата, не відшкодовуються через діючі тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Згідно з Переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.С6.2011 № 869, до вказаних послуг, зокрема, належать технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання і централізованого опалення та періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до внутрішньобудинкових систем належать мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Пунктом 24 Порядку формування тарифів з утримання будинків передбачено, що витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

З огляду на зазначене, повірку засобів обліку теплової енергії здійснюють виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженому наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 року № 60, визначаються органами місцевого самоврядування.

Судом було встановлено, що між балансоутримуваем будинку № 60 по вулиці Арсенія Траковського м. Кіровограда - ЖЕК № 4 та КП «Теплоенергетик» договір щодо обслуговування приладу обліку теплової енергії не укладався.

Крім того, згідно наданого переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які перебувають на балансі ЖЕК № 4 відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1042 від 11.10.2011 року, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки не входять до щомісячної оплати споживача, тобто мешканців вказаного будинку.

Таким чином, оскільки витрати для повірки засобів обліку теплової енергії не враховуються при формуванні тарифів на теплову енергію і не відшкодовуються теплопостачальним організаціям через встановлений тариф, суд прийшов до висновку, що такі витрати має нести сам власник засобу обліку теплової енергії, а тому підстави для задоволення даного позову відсутні.

На ці ж обставини та незаконність даного рішення посилається відповідач в даному судовому засіданні, обґрунтовуючи заперечення та вважаючи дане рішення таким, що не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ухвалою від 09.04.2014 року Апеляційний суд Кіровоградської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилив, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2014 року залишив без змін.

Ухвалою від 09.07.2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилив, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року залишив без змін.

Ухвалою від 01.12.2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовила ОСОБА_1 у перегляді ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року.

Також, ухвалою від 20.04.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року га від 01.12.2014 року та залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року та від 01.12.2014 року.

Ухвалою від 07.09.2015 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2014 року та заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалами від 03.03.2016 року, 27.04.2016 року, 04.07.2016 року, 05.09.2016 року,

29.11.2016року, 04.08.2017 року, 17.01.2017 року, 22.03.2017 року, 22.05.2017 року та 10.10.2017 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року, а заяву залишено без розгляду.

Таким чином, рішення Ленінського районного суд м. Кіровограда від 12.02.2014 року у цивільній справі № 405/10235/13-ц (2/405/1976/13) про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплоенергетик», третя особа: ЖЕК № 4 м. Кіровограда про захист прав споживача судами апеляційної та касаційної інстанцій залишено без змін, а тому суд приходить до висновку, що дії КП «Теплоенергетик» по нарахуванню ОСОБА_1, як мешканці будинку, розташованого за адресою: вул. Арсенія Тарковського, буд. 60, сум по оплаті за спожиту теплову енергію з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим, а не згідно показань приладу обліку теплової енергії, є правомірними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2017 року у цивільній справі № 405/5380/17, провадження 2/405/1209/17 за позовом ОСОБА_1 до КП «Теплоенергетик», Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради про захист прав споживача та призначення житлової субсидії в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Крім вищезазначених обставин, вказаним судовим рішенням було встановлено, що з 11.2005 року по 04.2013 року нарахування за спожиту теплову енергію відповідачеві проводилось згідно показань приладу обліку теплової енергії; з 01.10.2013 року по 31.03.2017 року нарахування за спожиту теплову енергію проводилось з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим, а не згідно показань приладу обліку теплової енергії; в період з 30.09.2016 року по 01.11.2017 року ОСОБА_1 користувалась пільгою «діти війни» на оплату послуг з централізованого опалення проводила в розмірі 25% на площу 31,5 кв.м; в період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року позивачу призначалась субсидія на оплату послуг з централізованого опалення і станом на 01.10.2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед КП «Теплоенергетик» за спожиту теплову енергію складає 20 899,12 грн.

20.06.2017 року комунальне підприємство «Теплоенергетик» подало до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради список абонентів, які отримували субсидію у попередньому опалювальному періоді із зазначенням опалювальної площі та заборгованості за послуги теплопостачання (лист № 1101/043 від 20.06.2017 року), серед яких рахується ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, номер особового рахунку 402001931, із зазначенням боргу станом на 01.06.2017 року в сумі 20 899,12 грн.Відповідно до рішення начальника Управління від 11.06.2017 року з 01.05.2017 року житлову субсидію ОСОБА_4 не призначено з підстави наявності боргу по оплаті. Про дане рішення ОСОБА_4 була проінформована, а в судовому засіданні 31.10.2017 року пояснила, що не має можливості сплатити заборгованість, борг не визнає, на реструктуризацію боргу не погоджується, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4, дії КП «Теплоенергетик» та Управління соціального захисту відповідали вимогам діючого законодавства.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання, а ст. 162 цього кодексу передбачає відповідальність повнолітніх членів сім»ї квартиронаймача, які несуть солідарну відповідальність по сплаті комунальних послуг.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі не оплачують вказану комунальну послугу належним чином.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 7 015,45 грн., а також 3% річних від простроченої суми, що складає 1 091,66 грн. та підтверджується розрахунком.

Загальна сума боргу становить 20 679,65 грн.

Щодо застосування строку позовної давності, про який зазначено відповідачем, то відповідно до вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Як вбачається із розрахунку заборгованості останній платіж на погашення боргу відповідачем було здійснено в травні 2017 року, а тому заява про застосування строків позовної давності не може бути застосована.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати в сумі 1 600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов КП «Теплоенергетик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за використану теплову енергію задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь КП «Теплоенергетик» (код 24153576) заборгованість за використану теплову енергію в сумі 20 679,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь КП «Теплоенергетик» (код 24153576) судові витрати по справі в сумі 533,30 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко