Справа № 159/3465/18
Провадження № 2/159/1030/18
06 грудня 2018 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Лесика В.О.,
за участю секретаря Жукової Ю.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Кузіна Є.В., який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на наступні обставини: 25 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем було укладено
З посиланням на норми ЗУ «Про нотаріат» прохає визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
У ході судового розгляду позивач та його представник позов підтримали повністю, з підстав, зазначених у ньому та прохають його задовольнити.
Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Кузін Є.В. позову не визнав, прохає у задоволені його відмовити з підстав зазначених у запереченнях проти позову у яких зазначив, що здійснення виконавчого напису регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів,за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. Пунктом 2 Переліку документів за якими стягненя заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 визначено,що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями , встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зокрема, вказує на те, що в даному випадку визначено позасудовий спосіб задоволення вимог кредитора у випадку порушення виконання грошових хобов'язань з боку позичальника. Водночас правовідносини у яких застосовується позовна давність мають виключно на стадії судового розгляду справи, тому при вчиненні нотаріусом виконавчого напису давність застосовуватитись не може. Враховуючи викладене, прохає відмовити в позові.
Представник Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу ДВС, покладається на розсуд суду.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
-якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
-за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Такими документами відповідно до Переліку.. є:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до п.2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису заявник повинен надати нотаріусу в разі стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Як вбачається з копій документів, наданих позивачу нотаріусом, які бралися до уваги останнім при вчиненні виконавчого напису були надані такі документи:
- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.10.2013 року;
- письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором б/н від 25.10.2013 року, яка була направлена позивачу ОСОБА_1 ;
- Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 25.10.2013 року - документи, що підтверджують відправлення поштових листів з оголошеною цінністю;
-виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.04.2017 року та від 02.11.2017 року (щодо реєстрації юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк»);
- довіреність ПАТ КБ «Приватбанк» та інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів.
В судовому засіданні із досліджених документів встановлено, що між сторонами фактично існує спір про суму заборгованості, починаючи з 2012 року, що підтверджено відповідною перепискою сторін, про що не було відомо нотаріусу при прийняті рішення про стягнення заборгованості.
Таким чином, суд вважає, що безспірність заборгованості ОСОБА_1 для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена.
Крім того, з наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, а також зі змісту виконавчого напису вбачається, що заборгованість, яка стягнута за виконавчим написом виникла в період з 19.03.2013 року по 31.08.2017 рік, а відповідно до статті 258 ЦК до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Отже, відповідно до підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис щодо вимог про стягнення пені та штрафу видається лише в межах річного строку.
Проте, розмір стягнення неустойки, за розрахунком заборгованості нарахований з 01.01.2014 року.
Таким чином, суд вважає встановленим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 17 листопада 2017 року були порушені вимоги статей 87,88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку.
Крім того суд зазначає, що в порушення Порядку… нотаріусу відповідачем наданий розрахунок заборгованості, а не виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення так як ці документи не є тотожними, оскільки саме виписка з особового рахунку є підтвердженням виконання операцій, дату проведення, суму вхідного залишку за рахунком і т.п. і призначається для надання, або відсилання клієнту ( п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. №254)
Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Посилання відповідача у відзиві на безспірність вимоги (у розумінні пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку та пункту 2 Переліку документів) спростовується вищенаведеним аналізом цих норм та переліком документів, дійсно наданих нотаріусу стягувачем.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.
Із врахуванням підстав викладених вище, суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий В.О.Лесик