Справа № 265/1096/14-ц
Провадження № 4-с/265/17/18
У Х В А Л А

13 грудня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І. Г., за участю секретаря судового засідання Гусєвій К.С., державного виконавця Хара О.В., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на дії старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Майшмаз К.М., стягувач ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, боржник ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3, звернувся до суду зі скаргою на дії держвикнонавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.05.2018 року у виконавчому провадженні №52460357 з примусового виконання виконавчого листа №2/265/964/14 від 12.08.2014 року, виданого Орджонікідзевским районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь АТ "РОДОВІД БАНК" заборгованості за кредитним договором від 18.03.2016 року за № 2006М-36 в сумі 5089,70 доларів США та 997879,64 гривень. В обґрунтування скарги посилався на те, що 29.05.2018 року АТ "РОДОВІД БАНК" отримало копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.05.2018 року у вищевказаному виконавчому провадженні, мотивовану тим, що за відповідями ДФС та ПФУ боржник на обліку не перебуває, пенсію не отримує, рахунків в установах банку не має. Нерухоме майно, земельні ділянки за боржником не реєстровані. Зареєстрований за боржником транспортний засіб, оголошено у розшук, проте, протягом року не розшуканий. При цьому, виконавець не вдався до додаткових (альтернативних) заходів відшукання майна у боржника, а також не вчиняв перевірок майнового стану боржника в строк та з періодичністю, встановленими ст.48 ЗУ "Про виконавче провадження". Просив скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.05.2018 року у виконавчому провадженні №52460357 та відновити вказане виконавче провадження.

22 серпня 2018 року до суду надійшли заперечення старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в яких зазначено усі заходи, що вчинялися державним виконавцем щодо перевірки майнового стану боржника з грудня 2016 року по листопад 2017 року. Крім того, 03 квітня 2018 року державний виконавець звертався до суду з подання про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 проте, в його задоволенні судом було відмовлено. У зв'язку з чим, 21 травня 2018 року держвиконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вважала, що держвиконавцем вчинено всі необхідні дії з приводу виконання виконавчого листа №2/265/964/14 від 12 серпня 2014 року, виданого судом, а тому просила відмовити в задоволенні скарги за її необґрунтованістю.

Представник стягувача ОСОБА_5, діюча на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Боржник ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Державний виконавець Лівобережного ВДВС м. Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області Хара О.В. в судовому засіданні заперечувала проти скарги, та нажала пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях на скаргу. Просила відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши скаргу та додані до неї документи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 вищевказаного Закону, визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 04 жовтня 2016 року перебувало виконавче провадження № 52460357 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/265/964/14 від 12 серпня 2014 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь АТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2016 року за № 2006М-36 в сумі 5086,70 доларів США та 997879,64 гривень.

Постановою старшого державного виконавця Майшмаз К.М. від 21 травня 2018 року вказаний виконавчий лист було повернуто без виконання стягувачу, за наступних підстав. Згідно відповідей ДФС та ПФУ боржник не працює, пенсію не отримує, р/рахунки в установах банків не відкриті. Транспортний засіб, зареєстрований за боржником, оголошено у розшук, але протягом року не був розшуканий. Нерухоме майно, земельні ділянки за боржником не зареєстровані. У Маріупольському центрі зайнятості на обліку не перебуває, утримань не було.

Розглядаючи законність зазначеної постанови, що є предметом розгляду даної скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій ( ч.7 ст.12).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За правилами пункту 2 частини першої статті 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто з 04 жовтня 2016 року по листопад 2017 року включно, державним виконавцем здійснювались заходи щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, 29 грудня 2016 року здійснено вихід за адресою реєстрації боржника, при цьому зареєстрованого за ним транспортного засобу там не виявлено.

Отже, з грудня 2017 року до моменту повернення оскаржуваної постанови, тобто до 21 травня 2018 року державним виконавцем не було здійснено заходи щодо виявлення рахунків боржника, нерухомого та рухомого майна та його майнових прав, та отримання інформації про доходи боржника, що є порушенням приписів, встановлених ст.. ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", а тому наявні підстави для скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та відновлення виконавчого провадження.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вжито належних і допустимих заходів для належного виконання рішення суду, як це передбачено п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статтею 18 Закону України " Про виконавче провадження", а тому не було наявних підстав, передбачених ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" до повернення виконавчого листа стягувачу. Отже, за вказаних обставин, заявлені скаржником вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 18, 37 Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453, 353 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на дії старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Майшмаз К.М., стягувач ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, боржник ОСОБА_2, - задовольнити.

Постанову державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Майшмаз К.М. про повернення виконавчого документу стягувачу від 21 травня 2018 року у виконавчому провадженні №52460357, - визнати неправомірною та скасувати.

Зобов'язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відновити виконавче провадження №52460357 за виконавчим листом № 2/265/964/14 від 12 серпня 2014 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь АТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2016 року за № 2006М-36 в сумі 5086,70 доларів США та 997879,64 гривень.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мельник І.Г.