АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Апеляційне провадження № 22-ц/796/6887/2018 Головуючий у 1 інстанції Фролова І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

Мараєвої

Н.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

19 червня 2018 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 1 098 540 грн. 21 коп. Заяву обґрунтовував, тим що наразі існують ризики реалізації державним виконавцем майна боржника ОСОБА_3 у вигляді двох автомобілів до ухвалення рішення по даній цивільній справі і в разі задоволення позову його неможливо буде повернути позивачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що заявником не надано належних доказів по справі.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суду зроблено помилковий висновок про те, що відсутні підстави вважати, що реалізація автомобілів позивача ускладнить, або зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки позивач у разі задоволення його позовних вимог та реалізації транспортних засобів, не позбавлений права звернутись до суду із позовом про витребування майна від добросовісного набувача.

Апелянт вказує, що ним запропоновано застосувати зустрічне забезпечення у виді арешту належних йому автомобілів: марки RENAULT 21 GTS, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, та марки GREAT WALL HOVER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 та забороні йому їх відчудження до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що б убезпечило б відповідача від будь яких ризиків в разі відмови у вказаному позові.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «ПриватБанку» просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У звязку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, суд виходив з того, що відсутні підстави вважати, що реалізація автомобілів позивача ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не у повній мірі відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання виконавчого напису № 17953 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем

Р.О., про стягнення заборгованості в сумі 1 098 540, 21 грн. з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк».

У власності позивача ОСОБА_3 наявні два автомобілі: марки RENAULT 21 GTS, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, та марки GREAT WALL HOVER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, що підтверджується інформацією РСЦ в м. Києві МВС України, викладеною в постанові приватного виконавця Щербакова І.М. від 22.05.2018 року про розшук майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса), який оскаржується у позовному порядку, ОСОБА_3 посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до безповоротного порушення його прав, оскільки за період розгляду справи в суді, відповідач може скористатися своїм правом і примусово стягнути кредитну заборгованість із нього на підставі виконавчого напису, який оскаржується у судовому порядку. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яким буде визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Викладені обставини з урахуванням положень статті 151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а виконання такого в рамках відкритого виконавчого провадження може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення, судо першої інстанції прийшов до помилкового висновку.

Заявник ОСОБА_3 пропонує суду застосувати зустрічне забезпечення у вигляді арешту належних йому автомобілів: марки RENAULT 21 GTS, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, та марки GREAT WALL HOVER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, що підтверджується інформацією РСЦ в м. Києві МВС України, викладеною в постанові приватного виконавця Щербакова І.М. від 22.05.2018 року про розшук майна боржника.

За положеннями ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

За ч. 5 ст. 154 ЦПК України, розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. 367 - 369, 374, 379 ЦПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення по виконавчому провадженню №56150526, відкритого постановою приватного виконавця Щербакова І.М. від 12.04.2018 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 31.10.2017 року №17953 про стягнення грошових коштів в сумі 1 098 540 грн. 21 коп. з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ПАТ «КБ «ПриватБанк» до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

Застосувати зустрічне забезпечення у вигляді арешту належних ОСОБА_3 автомобілів: марки RENAULT 21 GTS, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, та марки GREAT WALL HOVER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, та забороні ОСОБА_3 їх відчуження до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року.

Головуючий: Судді :