РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/803/18

Справа № 510/144/18

27.08.2018 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її бабуся - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 від 10 лютого 2000 року.

За життя померла ОСОБА_3 не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Відповідач - донька померлої - є спадкоємцем першої черги, однак вона не бажає приймати спадщину від матері, остільки завжди вважала ОСОБА_1 єдиною спадкоємицею на майно ОСОБА_3

Під час життя ОСОБА_3 мала намір залишити заповіт на користь ОСОБА_1, але не встигла цього зробити. Однак вона, у підтвердження свого наміру залишити майно онучки, передала останньої у володіння та управління оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 від 10 лютого 2000 року, даний документ на сьогоднішній день знаходиться у ОСОБА_1 Таким чином позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, відмову від спадщини вона не заявляла.

Через деякий час після смерті бабусі позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 18 липня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката ОСОБА_4, відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та проти його задоволення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла бабуся позивача - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 від 10 лютого 2000року.

За життя померла ОСОБА_3 не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Відповідач - донька померлої - є спадкоємцем першої черги, однак вона не бажає приймати спадщину від матері, остільки завжди вважала ОСОБА_1 єдиною спадкоємицею на майно ОСОБА_3

Під час життя ОСОБА_3 мала намір залишити заповіт на користь ОСОБА_1, але не встигла цього зробити. Однак вона, у підтвердження свого наміру залишити майно онучки, передала останньої у володіння та управління оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 від 10 лютого 2000 року, даний документ на сьогоднішній день знаходиться у ОСОБА_1 Таким чином позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, відмову від спадщини вона не заявляла.

Через деякий час після смерті бабусі позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 18 липня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлої ОСОБА_3, а відсутність нормативно-грошової оцінки не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 1,2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлої ОСОБА_3 на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої є ОСОБА_1, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській області 22 листопада 2007 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 від 10 лютого 2000 року, виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 26 грудня 1999 року № 459/А-99.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова