Справа № 211/3144/18
Провадження № 2/211/1643/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та визнання договору про банківське кредитування розірваним , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, який в послідуючому уточнив. Мотивуючи свої вимоги тим, що 14.09.2017 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» була укладена угоди № SAMDNWFC 8 та отримано картку «Універсальна» за № НОМЕР_2, на яку банком був нарахований кредитний ліміт в розмірі 8092,78 грн. Угода була укладена сторонами кредитних зобов'язань з урахуванням відсотків і комісії за користування кредитними коштами позивачем з визначенням щомісячних платежів 450 грн.

08.11.2017 року він приблизно о 17.30 год., перебував на зупинці громадського транспорту поблизу магазину «Кулінарія», розташованого по вул. Галенко, буд. 4 в Саксаганському районі м. Кривий Ріг, де до нього звернулась невідома дівчина з проханням здійснити один дзвінок з її мобільного телефону. Він надав їй власний телефон. Після чого до нього підішли двоє невідомих чоловіків і відволікли його розмовою. Скориставшись цим, невідома дівчина зникла разом з його телефоном. 09.11.2017 року невідомі особи з банківського рахунку зняли увесь кредитний ліміт в розмірі 8000 грн. При цьому він вказаним невідомим особам власну кредитну картку, або персональний ідентифікаційний номер, інформацію, нанесену на картку і магнітну смугу зловмисникам не надав. Кредитна картка перебуває у нього, про зняття коштів, йому стало відомо лише 11.11.2017 року, про що він одразу повідом банк з метою блокування кредитної картки.

10.11.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» без його повідомлення і узгодження з ним певних дій за вищезазначеною угодою з надання кредитних коштів за його кредитною карткою одноособово збільшив кредитний ліміт і зарахував на картку позивача 3000 грн. кредитних коштів, які були в той же день зняті з його карткового рахунку невідомими особами.

22.01.2018 року він письмово звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про викрадення з його кредитної картки невідомими особами грошових коштів і повернення, втрачених не з його провини, коштів на його картковий рахунок та 05.03.2018 року надана відповідь про те, що вони змушені відмовити у поверненні грошей, у зв'язку з тим, що при знятті коштів з карткового рахунку 09.11.2017 року і 10.11.2017 року невідомими особами був використаний правильний ПІН-код його картки, а тому відповідно до Умов і правил надання банківських послуг Банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду.

Відповідно до наданого банком розкладу руху коштів з його рахунку 31.01.2018 року в рахунок погашення кредиту були списані кошти в розмірі 355,23 грн., 28.02.2018 року в розмірі 402,23 грн., 27.03.2018 року в розмірі 2,53 грн., 26.04.2018 року в розмірі 522,82 грн., 27.05.2018 року в розмірі 548,00 грн. і 03.08.2018 року списано прострочену заборгованість за угодою в розмірі 1242,57 грн. Таким чином на час подання уточненої позовної заяви з його рахунку було незаконно стягнуто на користь банку грошові кошти на суму 3073,73 грн.

15.11.2017 року він звернувся з письмовою заявою до Саксаганського відділення поліції КВП ГУНЦ в Дніпропетровській області про незаконне заволодіння шляхом обману невідомими особами належних йому кредитних коштів з карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк». Слідчим відділенням Саксаганського ВП КВП 17 листопада 2017 року відомості про правопорушення були внесення до єдиного реєстру розслідувань за № 0002746 від 28.11.2017 року, за кваліфікацією злочину за ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, незаконними діями банком, йому була завдана моральна шкода, яка виникла в результаті нервового хвилювання, душевних страждань, пов'язаних з систематичними відвідуваннями банку, перемовин з представниками установи, намагання доказати власні права і нанесену шкоду, займання постійним спілкуванням в письмовій і усній формі з керівництвом і співробітниками банку. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 20000 грн.

Просить суд розірвати кредитний договір № SAMDNWFC 8 від 14 вересня 2017 року, укладений між ним та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та зобов'язати відповідача повернути йому грошові кошти в розмірі 3037 (три тисячі тридцять сім) гривень 73 копійки, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини. Пояснив, що нікому пін-код картки при проведенні вказаних операцій не передавав, з особою, яка вчинила протиправні дії ніяким чином не спілкувався. Що зняті кошти з його картки він дізнався лиши 15.11.2017 року.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Просив уточнений позов задовільними в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що відповідно до умов та правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність за всі операції, які були здійснені по його рахунку. Зняття коштів з рахунку позивача стало можливо внаслідок дій осіб, які фактично використовували номер телефону позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не несе відповідальність за дії вчинені шахраями та завдані ними збитки, цю відповідальність несуть винні особи. Вважає, що позивачем було проявлено недбалість в тому, що вона не зареєструвала свій фінансовий номер телефону за своїми анкетними даними, що і призвело до можливості вчинення вказаних дій невідомими особами. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, факт перебування сторін у договірних відносинах визнано сторонами, і в силу ч.1 ст.82 ЦПК України цей факт доказуванню не підлягає.

Згідно угоди №SAMDNWFC 8 позивачем отримано картку «Універсальна» за № НОМЕР_2, на яку банком був нарахований кредитний ліміт в розмірі 8092,78 грн. Угода була укладена сторонами кредитних зобов'язань з урахуванням відсотків і комісії за користування кредитними коштами позивачем з визначенням щомісячних платежів 450 грн. Згідно банківської виписки по картці/рахунку № НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_1, з 10.11.2017 року до 10.07.2018 року за № SAMDNWFC 8 від 14 вересня 2017 року було знято грошові кошти в сумі 3037,73 грн.( а.с. 49-57).

Згідно витягу з кримінального провадження № 0002746, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України 17.11.2017 р. за зверненням ОСОБА_1 про те, що 08.11.2017 року приблизно о 17.30 год., невстановлена особа перебуваючи поблизу магазину «Кулінарія», що розташований в будинку № 4 по вул. Галенко в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, шляхом обману заволоділа телефоном «Lenovo А319" № 1 ІМЕІ 42828, № 2 ІМЕІ 79184 з сім 068-930-12-09 вартістю 1899 грн. та в подальшому з карткового рахунку банку «Приватбанку» біли зняті грошові кошти в розмірі 7000 грн. ( а.с. 24,25).

22 січня 2018 року ОСОБА_1 письмово звернувся до голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою (а.с. 9-10), у якій повідомив про шахрайські дії, що відбувалися з використанням карткового рахунку, відкритого на його ім'я та просив припинити стягнення кредитних коштів, якими він не користувався, у зв'язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження.

Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами (безкоштовно) по Україні.

Згідно п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення КАрти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

П. 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов'язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.

П.2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном. Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувалася, не втрачала, іншим особам не передавала, ПІН-коду нікому не повідомляла, та взагалі під час здійснення банківських операцій з карткою не була в місті Київ.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61-16504св18) вказану правову позицію підтримав.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку задоволення позовний вимог в частинні розірвання кредитного договору № SAMDNWFC 8 від 14 вересня 2017 року, укладений між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1, та зобов'язання ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» повернути грошові кошти ОСОБА_1, з 10.11.2017 року до 10.07.2018 року за № SAMDNWFC 8 від 14 вересня 2017 року в розмірі 3037 (три тисячі тридцять сім) гривень 73 копійки.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивач звертався до правоохоронних органів з приводу шахрайського заволодіння його коштами.

Крім того, він звертався і до відповідача.

Крім того, відповідач був проінформований та, беззаперечно, обізнаний з фактом розслідування кримінального провадження відносно осіб, що шляхом шахрайства заволоділи коштами позивача.

За таких обставин, суд вважає вказані дії відповідача недобросовісними, протиправними, оскільки за наведених обставин відповідач знав про відсутність добросовісного волевиявлення позивача (за зустрічним позовом) щодо вступу у договірні правовідносини з банком, та такими, що спричинили моральні страждання та переживання позивачем, і, отже, спричинили моральну шкоду.

Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд доходить до висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем (за зустрічним позовом) є завищеним та таким, що не відповідає обставинам справи та спричиненим йому моральним стражданням.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», результат вирішення даної цивільної справи, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 95, 206, 263, 264, 315, 352, 354, ЦПК України, ст. ст. 3, 6, 203, 1073 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», суд-,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та визнання договору про банківське кредитування розірваним - задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір № SAMDNWFC 8 від 14 вересня 2017 року, укладений між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 з 09 листопада 2017 року.

Зобов'язати ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» повернути грошові кошти ОСОБА_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 з 10.11.2017 року до 10.07.2018 року за № SAMDNWFC 8 від 14 вересня 2017 року в розмірі 3037 (три тисячі тридцять сім) гривень 73 копійки.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.12.2018 року.

Суддя: Н. О. Сарат