Справа № 431/2023/18
Провадження № 2/431/762/18
23 серпня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Воронкіна О.А.,
за участі секретаря Савкової Т.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, в обґрунтування якого зазначено, що 11 січня 2018 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 9200 доларів США, які зобов'язався повернути до 20 січня 2018 року, про що власноручно написав розписку. Відповідач у строк, обумовлений в розписці, кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 11 січня 2018 року, а також суму сплаченого судового збору.
Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
23.08.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно копії розписки, вчиненої у простій письмовій формі 11 січня 2018 року, відповідач отримав від позивача в борг 9200 доларів США, з кінцевим строком повернення грошових коштів 20 січня 2018 року. У встановлений для виконання зобов'язання строк відповідач борг позивачу до теперішнього часу не повернув.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач та відповідач знаходилися у зобов'язальних відносинах, так як позивачем відповідачу було надано у борг грошові кошти, які відповідач зобов'язався повернути у визначений строк, чого до теперішнього часу не виконав. Таким чином, позивач має право вимагати повернення боргу за договором позики у судовому порядку.
У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
З огляду на вищезазначене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 9200 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення, тобто 23.08.2018 становить 256 545 гривень 68 копійок.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2768 гривень 90 копійок.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 256, 257, 261, 267, 509, 526, 610, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 89, 141-142, 206,211, 258-259, 265, 272, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 9200 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 23 серпня 2018 року сумі 256 545 (двісті п'ятдесят шість тисяч п'ятсот сорок п'ять) гривень 68 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, суму сплаченого судового збору у розмірі 2768 (дві тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень 90 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Старобільський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя О.А. Воронкін