Справа № 313/1173/17
Провадження № 2/313/71/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВCТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 80 513,68 грн. за кредитним договором № б/н від 14.08.2008 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 14.08.2008 р. з відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у виді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підписав заяву тим самим дала згоду з усіма умовами надання банківських послуг та тарифами банку.

При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Станом на 31.07.2017 р. ОСОБА_3 за кредитним договором має заборгованість 80 513,68 грн., яка складається: 7 928, 90 грн. - заборгованість за кредитом; 65 257, 07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 255, 63 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 822, 08 грн. - штраф (процентна складова).

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1 600, 00 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, але в наданій заяві позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки у судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_1, позовні вимоги визнає частково, на суму 18 751, 72 грн., що складається з заборгованості за кредитом -7 928, 90 грн., 9 722, 82 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом та 1 100, 00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а в іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією за період часу з серпня 2014 року по серпень 2016 року, відмовити, застосувавши строк позовної давності. Судовий збір стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, заперечення проти позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

14.08.2008 р. сторони уклали кредитний договір № б/н.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 65 257, 07 грн.

З нарахованими процентами за користування кредитом суд не погоджується з наступних підстав.

Позивач з позовом звернувся до суду 11.09.2017 р. і просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом по 31.07.2017 р.

У наданому суду розрахунку заборгованості за кредитом, позивач стверджує, що відповідачем у 2014 р. було здійснено платежі на погашення заборгованості за кредитом, які є підставою для переривання строку позовної давності, а саме: 26.06.2014 р. 60,79 грн.; 08.07.2014 р. 50,00 грн.; 18.07.2014 р. 287,78 грн.; 28.07.2014 р. 12,76 грн.; 18.09.2014 р. 392,87 грн.; 17.10.2014 р. 530,13 грн.; 18.11.2014 р. 544,39 грн.; 20.12.2014 р. 22,19 грн.; 21.12.2014 р. 05,55 грн.; 28.04.2015 р. 05,54 грн.

Верховний Суд України в правовій позиції викладеній в постанові від 08.11.2017 р. по справі № 6-2891цс16 зазначив , що за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Позивач на вимогу суду надав виписку з карткового рахунку ОСОБА_3 за період з 01.08.2008 р. по 29.05.2018 р.

З вищевказаної виписки вбачається, що вищевказані платежі було зроблено в автоматичному режимі, зазначене списання коштів було проведено банком без згоди відповідача, тобто ОСОБА_3 особисто ніяких платежів за цей період самостійно не робив.

Отже на підставі викладеного, з врахуванням правової позиції Верховного Суда України , суд приходить до висновку, що платежі від : 26.06.2014 р. 60,79 грн.; 08.07.2014 р. 50,00 грн.; 18.07.2014 р. 287,78 грн.; 28.07.2014 р. 12,76 грн.; 18.09.2014 р. 392,87 грн.; 17.10.2014 р. 530,13 грн.; 18.11.2014 р. 544,39 грн.; 20.12.2014 р. 22,19 грн.; 21.12.2014 р. 05,55 грн.; 28.04.2015 р. 05,54 грн., строк позовної даності не переривають, так як відповідач ОСОБА_3 згоду позивачеві на їх проведення не надавав.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22.10.2014 р. по цивільній справі № 6-127 цс14.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач звернувся до суду 11.09.2017 р. Ураховуючи, що відсотки за користування кредитом повинні сплачуватись щомісячно, отже у позивача виникало право вимоги щодо несплати відсотків відносно цих платежів щомісяця підстав для поновлення строку позовної давності не вбачається, на підставі цього прошу суд застосувати строк позовної давності до відсотків за користування кредитом, які були нараховані до вересня 2014 року.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідну заяву щодо застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків, які були нараховані до вересня 2014 року відповідач подав до канцелярії Веселівського районного суду Запорізької області (а.с.48-49).

Відповідно до наданої позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.07.2017 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3, станом на 31.07.2017 р., який наявний в матеріалах цивільної справи вбачається, що базова процентна ставка станом на 01.09.2014 р. складає 34,8% річних (2,9 % у місяць), згодом позивач змінив умови кредитування: з 01.04.2015 р. було змінено процентну ставку за користування кредитом на 43,2% річних (3,6% у місяць).

Так як відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, які були нараховані до вересня 2014 року, то заборгованість необхідно відраховувати з 01.09.2014 р.

Заборгованість по тілу кредиту становить 7 928, 90 грн., з 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. (211 днів) діяла процентна ставка 2,9% у місяць, з 01.04.2015 р. по 31.07.2017 р. (852 дня) діяла процентна ставка 3,6% у місяць

Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою, передбаченою Умовами та Правилами, крім того формула по розрахунку нарахування відсотків розміщена на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/0670 (зазначенийдоказ є публічно доступний та наявний у позивача):

Тіло кредиту х кількість днів у періоді х місячну процентну ставку х 12 місяців /360 днів у році / 100% .

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил встановлено, що відсотки нараховуються із розрахунку 360 календарних днів у році.

12остійна величина (кількість місяців у році)

7 928, 90 грн. (сума заборгованості по кредиту) х 211 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,9%) х 2,9 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) х 12 місяців / 360 / 100 = 1 617, 23 грн.;

7 928, 90 грн. (сума заборгованості по кредиту) х 852 дня (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%) х 3,6 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) х 12 місяців / 360 / 100 = 8 105, 59 грн.

Загальна заборгованість по процентам за користування кредитом складає 9 722, 82 грн. (1 617, 23 + 8 105, 59).

Отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, лише в сумі 9 722, 82 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню починаючи з 30.11.2014 р. по 31.07.2017 р. З матеріалів справи вбачається, що позивач до суду звернувся лише 11.09.2017 р.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_3 до канцелярії суду подав заяву щодо застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості по пені та комісії( а.с.47).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з розрахунку який міститься в матеріалах цивільної справи, сума пені яка нараховується за один місяць складає 100,00 грн.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи розрахунок заборгованості складений станом на 31.07.2017 р. до суду позивач звернувся лише 11.09.2017 р., отже період в межах одного року до дня предявлення позову до суду складає 11 місяців. З цього робимо наступний розрахунок 100,00 грн. х 11 місяців = 1 100, 00 грн.

Отже заборгованість за пенею та комісією, яка підлягає стягненню складає 1 100,00 грн.

Позивач просить стягнути штраф (фіксована частина) 250,00 грн. та штраф (процентна складова) 3 822, 08 грн.

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. справа № 6-2003цс15).

Отже враховуючи те, що відповідачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені то позовні вимоги щодо стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 18 751, 72 грн. ((7 928, 90грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 9 722, 82 грн. (заборгованості за процентами) + 1 100 грн.(пеня)).

При вирішенні питання про судові витрати у справі, суд виходить з наступного.

Заявлені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимоги про стягнення заборгованості у сумі 80 513, 68 грн. задовольняються частково на суму 18 751, 72 грн., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з ОСОБА_3 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 372, 64 грн. (Розрахунок судового збору: 1 600, 00 грн. (сума судового збору, сплаченого позивачем) х 18 751, 72 грн. (сума задоволених позовних вимог) : 80 513, 68 грн. (сума позовних вимог) = 372, 64 грн.).

На підставі викладеного та ст.ст. 11, 16, 256, 258, 261, 267, 549, 551, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 80 513, 68 грн. за кредитним договором № б/н від 14.08.2008 р. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № б/н від 14.08.2008 р.: 7 928,90 грн. заборгованість за кредитом; 9 722,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 100, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а всього стягнути 18 751, 72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 372, 64 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.10.2018 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4

18.10.2018