Справа № 182/7967/18
Провадження № 2/0182/3638/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.10.2018 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року з нього на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі ? частини та не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на його користь, в особі матері ОСОБА_2, починаючи з 22.11.2017 року та до повноліття дитини.

Зазначив, що починаючи з 22.11.2017 року він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте, з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у повному розмірі є неможливою.

Так, 06.06.2015 року він уклав шлюб з ОСОБА_4, від якого народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який має погане здоровя.

На підставі викладеного просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь ОСОБА_2, за судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду від 14.12.2017 року по справі № 182/6702/17 на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) до 1/6 частки щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини.

Ухвалою про відкриття провадження від 14.11.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 27.11.2018 року (а.с. 18). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року з нього на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі ? частини та не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на його користь, в особі матері ОСОБА_2, починаючи з 22.11.2017 року та до повноліття дитини (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 310843, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 06.06.2015 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4, від якого народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

Позивач зазначив, що починаючи з 22.11.2017 року він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте, з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка має поганий стан здоровя та потребує матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у повному розмірі є неможливою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

На підставі ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує матеріальне становище дітей на утримання яких позивач сплачує аліменти. Враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, має постійний заробіток, хронічними захворюваннями не хворіє.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доказів щодо його стану здоровя.

Судом встановлено, що позивач на час винесення судового наказу Нікопольського міськрайонного суду від 14.12.2017 року вже перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та мав сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Жодних належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану чи погіршення стану здоров'я після винесення зазначеного судового наказу від 14.12.2017 року позивач суду не надав.

Крім того, позивач не надав суду жодних відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів.

За таких обставин, коли позивачем не доведено належними доказами зміну свого матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я його чи одержувача аліментів після винесення судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ІНФОРМАЦІЯ_3, хоча це є його обовязком відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з справедливих й розумних критеріїв, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 СК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: ОСОБА_6