Провадження № 22-ц/772/1181/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 рокуСправа № 127/17280/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М., секретар - Кирилюк Л.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гуменюка К.П., у залі Вінницького міського суду, повний текст рішення складено 30 березня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,

встановив:

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до страхової компанії про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, в якому просила стягнути з ПАТ СК «Страхова компанія «Провідна» на її користь недоплачену суму страхового відшкодування в сумі 35105,95 грн, і який мотивований наступним.

Між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час ДТП, яке сталось 19 березня 2017 року, було пошкоджено транспортний засіб належний позивачу - Renault Clio Symbol 1.4 д.н.з. НОМЕР_1.

Постановою Вінницького міського суду від 30 червня 2017 року, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4

Оскільки ДТП є страховим випадком, страхова компанія в силу закону зобов'язана відшкодувати шкоду в розмірі ліміту відшкодування передбаченого страховим полісом (100000 грн.).

Позивач звернулась до відповідачі із заявою про виплату страхового відшкодування та надала необхідний перелік документів.

Позивачем погоджено разом з страховою компанією перелік пошкоджень належного їй автомобіля та перелік деталей та відновлювальних робіт.

За розрахунком відповідача вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 82 024 грн. 43 коп.

Відповідачем виплачеано 48239 грн. 05коп. страхового відшкодування, із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля 0,57.

Позивач не погоджується із зазначеною сумою, адже вартість деталей необхідних для ремонту становить 59 272 грн. 60 коп. Із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу, вартість деталей має бути 33 785 грн. 38 коп., натомість, відповідачем сплачено лише 25 487 грн. 22 коп.

Крім того, відповідачем не відшкодовано витрати на транспортування автомобіля та зберігання його на штраф майданчику у розмірі 1177 грн. та 144 грн. відповідно.

Позивач також зазначила в позові про те, що за фактом вчинення ДТП, було відкрито кримінальне провадження, яке в подальшому було закрито. В межах кримінального провадження проведено автотоварознавчу експертизу, відповідно до висновку якого, розмір матеріального збитку становить 93 206 грн. 01 коп.

Рішенням Вінницького міського суду від 30 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 149 (сто сорок дев'ять) 60 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач подала апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення Вінницького міського суду від 30.03.2018 року, оскільки воно було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить задовольнити її позов в повному обсязі.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому висновки суду не відповідає фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.

Зокрема, позиція страховика щодо відшкодування шкоди з урахуванням зносу автомобіля, суперечить ст.1192 ЦК України, яка передбачає відшкодування реальної вартості втраченого майна або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. Інші мотиви апеляційної скарги аналогічні мотивам позову.

На адресу апеляційного суду Вінницької області надійшов відзив ПАТ « Страхова Компанія «Провідна», відповідно до якого рішення Вінницького міського суду від 30 березня 2018 року законним та обґрунтованим. Суд виконав всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Renault Clio Symbol 1.4 реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а. с. 8).

19 березня 2017 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2, допустив зіткнення з автомобілем Renault Clio під керуванням ОСОБА_3

Цього ж дня в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження № 0000302 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою від 31 травня 2017 року кримінальне провадження закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили.

10 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обов'язкового страхування цивільно правої відповідальності зі строком дії до 10 травня 2017 року та лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн.(відповідно до інформації викладеній в страховому акті № а.с. 26)

23.06.2017 року ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на адресу ОСОБА_3 направило повідомлення про виплату, в якому зазначили, що страхова виплата по події 18.03.2017 року у сумі 48239,05 грн. буде здійснена (а.с.23).

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спір між сторонами наявний лише в частині не доплаченого страхового відшкодування, розмір якого було зменшено відповідачем внаслідок застосування коефіцієнту зносу, та в частині вартості послуг транспортування авто і його зберігання на штраф майданчику. Решта встановлених обставин справи (обставини скоєння ДТП, обсяг наданих документів для виплати страхового відшкодування та розмір виплаченого страхового відшкодування - 48239,05грн.) не заперечувались сторонами.

Колегією суддів встановлено, що в позові, ОСОБА_3 стверджує про невірно визначений розмір вартості деталей з врахуванням коефіцієнту зносу(0,57), а саме вартість деталей з врахуванням зносу повинно складати 33785,38 грн. замість розміру вартості встановленого позивачем - 25487,22 грн. При цьому, позивач погоджується з вартістю деталей без вказаного коефіцієнту зносу, яка була визначена позивачем - 59272,60 грн.

Отже, ще однією обставиною, яку визнав позивач це вартість нових деталей необхідних для відновлення автомобіля, яка була визначена позивачем - 59272,60 грн.

Одночасно з цим, позивач в позові стверджує про необхідність здійснити відшкодування відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, нормами якої, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з цим, позивач посилається на норму Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 29, якою передбачено відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

І на остаток, позивач обґрунтовуючи розмір недоплаченої суми страхового відшкодування (35105,95 грн.) бере за основу розрахунок суми матеріального збитку, який зроблений представником страхової компанії, а саме, розмір вартості відновлювального ремонту - 82024,43 грн.

Тобто, позивач просить стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту та фактично сплаченого страхового відшкодування (82024,43грн.- 48239,05 грн.), що становить 33785,38 грн. Решта розміру страхового відшкодування стосується евакуації автомобіля та зберігання авто на штраф майданчику.

Колегія суддів, проаналізувавши мотиви позову та фактичні обставини справи, прийшла до висновку, що позивач бажає вирішити спір на підставі норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із врахуванням вимог ст. 1192 ЦК України.

Однак, застосування одночасно і вказаної норми ЦК України і норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є неможливим, так як ст. 1192 ЦК України, міститься в параграфі 1 Глави 82 ЦК України - «Загальні положення про відшкодування шкоди», який регламентує відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок неправомірних дій, рішень чи бездіяльності особи, яка спричинила шкоду, в т.ч. способи відшкодування шкоди завданої майну потерпілого.

Дана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, так як в даному випадку між позивачем та відповідачем склались договірні правовідносини які випливають з договору страхування цивільно-правової відповідальності, і дані правовідносини регламентуються як нормами ЦК України, зокрема, нормами Главою 67 «Страхування», так і нормами спеціального закону - Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Слід відмітити, що позивач звертався до страхової компанії про виплату страхового відшкодування на підставі згаданого Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і нормами цього ж Закону позивач керувався і при подачі позову.

Тому твердження апелянта про необхідність застосування ст. 1192 ЦК України є безпідставним.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Коефіцієнт фізичного зносу розраховується за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

ОСОБА_3 та її представник, які не заперечували проти загальної вартості деталей без врахування зносу (59272,6 грн.), також не заперечували проти розміру коефіцієнту визначеного та застосованого відповідачем при здійсненні розрахунків - 0,57. Разом з тим, стверджуючи про неправильне визначення розміру вартості деталей з врахуванням зносу, позивач застосовує формулу за якою вартість нових деталей треба помножити на коефіцієнт зносу (Ез).

Дана формула є невірною, і суд першої інстанції роз'яснив в чому полягає її неправильність, керуючись при цьому нормами згаданої Методики, а саме п. 8.2, з змісту якого, вбачається, що вартість деталей з урахуванням зношеності визначається шляхом множення вартості нових деталей на (1-Ез), а не просто на показник Ез.

Застосувавши правильну формулу, вартість деталей з врахуванням зношеності становить 25487,22 грн.

Отже, суд першої інстанції, вірно визначивши характер спірних правовідносин, правильно застосував норму матеріального права, яка підлягає до застосування для вирішення даного спору, а тому підстав для скасування рішення суду не має.

Мотиви ж апеляційної скарги, які зводяться до необхідності застосування ст. 1192 ЦК України, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Посилання позивача на наявність кримінального провадження по факту ДТП та про наявність висновку експерта, який проводив експертизу в рамках кримінального провадження та встановив розмір матеріального збитку, є необґрунтованими, оскільки висновком вказаної експертизи, позивач не обґрунтовував розмір страхового відшкодування, погоджуючись з розрахунками представника страхової компанії.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування, які полягає в стягненні витрат на евакуацію транспортного засобу та зберіганні його на штраф майданчику відповідачем не оскаржувалось, а тому в силу ч.1 ст. 367 ЦПК України, справа в цій частині не переглядалась.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Б.Сало

Судді: М.М.Якименко

Т.М.Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.Б.Сало