Справа № 214/5673/17
2/214/1114/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

30 серпня 2018 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.

при секретареві Печарник З.І.

у відсутність сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривого Рогу, при заочному розгляді справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, про примусове виселення з житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (Позивач) звернувся до суду з позовом про примусове виселення з житлового приміщення, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.03.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №991/08-КЛ/002, за яким Позичальник отримала кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 140 000 грн. на поточні потреби. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за цим договором було укладено між Позивачем та ОСОБА_1 Іпотечний договір №991/08-КЛЗ/002 від 25.03.2008 року, відповідно до умов якого останній передав Позивачу в іпотеку двокімнатну квартиру на 6 поверсі 9 поверхового житлового будинку загальною площею 45,2 кв.м. та житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - предмет іпотеки).

Рішенням Саксаганського районного суду міста ОСОБА_6 від 17.05.2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру на 6 поверсі 9 поверхового житлового будинку загальною площею 45,2 кв.м. та житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після ухвалення рішення Позивачу стало відомо про те, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, які є відповідачами у справі, незважаючи на те, що на час укладання договору іпотеки, в квартирі були зареєстровані лише повнолітні відповідачі та після укладення договору іпотеки були зареєстровані малолітні відповідачі. Таким чином реєстрація Відповідачів у квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси іпотеко держателя, тому Позивач просить виселити відповідачів, зі спірної квартири, та стягнути з Відповідачів судові витрати.

До судового засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог та проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання на неодноразові виклики не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за єдиним відомим місцем проживання - місцем реєстраційного обліку, судові повістки направлені їм не отримують, інформація щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано, про причини своєї неявки суд не повідомили, не надали суду жодної заяви або клопотання.

Представник третьої особи у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити у задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до чинного законодавства суд не вчиняє дії (не здійснює примусове виселення громадян), а приймає рішення про зобовязання вчинити певні дії та визнає осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а позивачем не наведено підстав для визнання малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, законним шляхом.

Керуючись, ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки представника позивача, за відсутності відповідачів і постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.

У звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить, до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.03.2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №991/08-КЛ/002, згідно умов якого Відповідач №1 отримав кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 140 000 грн., під 11% річних, строком повернення кредитних коштів визначено 24.03.2023 р (а.с. 5-7).

З метою забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та ОСОБА_7, 25.03.2008 року було укладено Іпотечний договір №991/08-КЛЗ/002 (а.с. 16-17).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець, виступаючи майновим поручителем, передав в іпотеку Іпотекодержателю (Банку) належне йому нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна (нова назва ОСОБА_8)АДРЕСА_3

У звязку з порушенням ОСОБА_2 зобовязань за Кредитним договором Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05. 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: 2-кімнатну квартиру на 6 поверсі 9 поверхового житлового будинку загальною площею 45,2 кв.м. та житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Мелешкіна (ОСОБА_8)АДРЕСА_4. Вказане рішення суду набрало законної сили 05.09.2016 року. На підставі рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №52123428 (а.с.32).

Після ухвалення рішення про звернення стягнення було встановлено, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., які є відповідачами по справі, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_9 Саксаганської районної у місті ради за №01.16-12/2458 від 31.05.2018 р.

Позивачем 21.07.2017 року було надіслано листа відповідачам з пропозицією звільнення квартири, яка є предметом іпотеки проте, вказана пропозиція була проігнорована відповідачами (а.с.30, 31).

Згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 статті 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

Згідно із положенням частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

За змістом вказаних норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, а за інших обставин є підстава для відмові у задоволенні позову про виселення.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Також зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року № 6-1449цс15, № 6-2947цс15, 25 листопада 2015 року № 6-1061цс15 та 16 грудня 2015 року № 6-1469цс15, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Враховуючи, що ОСОБА_1 набула право на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 16.06.2006 року за реєстровим № 1305, тобто квартира була придбана ним не за рахунок коштів, отриманих за кредитним договором від 25.03.2008 року. За таких обставин Відповідачі не можуть бути виселені з квартири, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Мелешкіна (ОСОБА_8)АДРЕСА_4. без надання іншого постійного житла, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, ст.ст. 4,5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, про примусове виселення з житлового приміщення відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 30.08.2018 року.

Суддя Н.Г. Гринь