ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 395/146/18

провадження № 22-ц/781/1294/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Голованя А.М.,

Суддів: Авраменко Т.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року у складі судді Орендовського В.А.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив стягнути з неї кошти в розмірі 94929 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01.04.2015 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким позивач передав ОСОБА_3 у власність 3500 доларів США, а останній зобовязався повернути суму позики до 1 квітня 2016 року, підтвердженням чого є розписка позичальника.

У строк, визначений договором позичальник ОСОБА_3 не виконав обовязку. Позивач неодноразово повідомляв ОСОБА_3 щодо виконання взятого на себе цивільного зобовязання, на що ОСОБА_3 відповідав наявністю тимчасового скрутного матеріального становища, прохав почекати, надати відстрочення повернення боргу. Оскільки сторони знаходилися в приятельських стосунках, позивач погоджувався почекати.

У листопаді 2017 року він дізнався, що позичальник ОСОБА_3 помер.

Правонаступником померлого ОСОБА_3 він вважає його дружину ОСОБА_2, проте відповідач відмовляється повертати борг.

Оскільки відповідач є спадкоємцем боржника, то зобовязана повернути отримані її померлим чоловіком в борг грошові кошти. (а.с.41)

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що при ухваленні рішення суд не звернув увагу, що ОСОБА_3 отримав в борг кошти в розмірі 3500 доларів США в інтересах сімї, а тому відповідач як дружина має відповідати перед кредитором в солідарному порядку.

Також судом першої інстанції не було досліджено майновий актив у вигляді незавершеного будівництва, не залучено до участі як співвідповідача у справі Новомиргородську міську раду.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача з доводами скарги позивача не погодився, просив суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що боржник за договором позики - ОСОБА_3 помер, а особи які входять в коло спадкоємців за законом відмовилися від прийняття спадщини після нього в порядку передбаченому законом, тому відсутні підстави для стягнення боргу з його дружини ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками, оскільки суд дійшов до них з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

Проте, в порушення зазначеної норми права, суд першої інстанції не звернув уваги на характер спірних правовідносин, які, крім іншого, регулюються Книгою шостою ЦК України - Спадкове право, і помилково на підставі постановленої ним ухвали від 20 лютого 2018 року про відкриття провадження, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, 01 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики 3500 доларів США, за умовами якого ОСОБА_3 їх прийняв та зобов'язався повернути в строк до 01 квітня 2016 року.

На підтвердження укладення зазначеного договору позики ОСОБА_3 надано позивачу розписку від 01 квітня 2015 року.

15 вересня 2017 року ОСОБА_3 помер у м. Києві.

Зазначені вище обставини не потребують доказування згідно до ст.82 ч.1 ЦПК України, оскільки визнаються сторонами.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Проте, як убачається із матеріалів спадкової справи, дружина боржника ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини в порядку ст. 1275 ЦК України, про що свідчить її заява, подана до нотаріальної контори 13 березня 2018 року.

Тому, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості як спадкоємця за договором позики в порядку передбаченому статтями 1281,1282 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що при розгляді справи суду необхідно ураховувати положення ст. 61 СК України, оскільки, на думку позивача, ним доведено факт отримання коштів чоловіком відповідачки в борг в інтересах сімї, не можуть бути прийняті до уваги.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позов було предявлено зовсім із інших підстав, а саме виходячи з обовязку спадкоємця задовольнити вимоги кредитора в порядку передбаченому статтями 1281, 1282 ЦК України.

За таких обставин відповідно до п.7 ч.3 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Майно на яке накладено арешт ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14.02.2018 року не належало на час смерті ОСОБА_3, тому, відповідно до положень ч.1 ст. 158 ЦПК України, є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову, шляхом зняття: заборони вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном та арешту будинку та комплексу АЗС.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Скасувати заходи забезпечення позову, зокрема зняти заборону вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном та зняти арешт з майна:

1) будинку №3 по вул. Шевченка, с. Мисайлівка Богуславського району Київської області (реєстраційний номер 15232865, загальною площею 66,6 кв. м., номер запису 216 в книзі 2);

2) комплексу АЗС за адресою вул. Луначарського, 40/2, в м. Новомиргороді Кіровоградської області (реєстраційний номер 31291754, загальною площею 4159,35 кв. м., номер запису 66 в книзі 2).

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити державному реєстратору Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області та до Новомиргородської державної нотаріальної контори для виконання в частині зняття арешту з вказаного вище нерухомого майна.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: