справа № 198/719/18
провадження № 2/0198/290/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду смт Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вони з відповідачкою мають дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2008 р. з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.01.2008р. та до досягнення дитиною повноліття. Для звернення вказаного рішення до виконання 03.03.2008 р. судом видано виконавчий лист.

Однак, близько року тому відповідачка покинула дитину та усунулась від виконання батьківських обовязків, тому малолітній ОСОБА_3 почав проживати разом з позивачем.

На підставі викладеного, враховуючи, що дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду та просить:

- звільнити його від обовязку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, які стягуються на підставі рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2008 р.;

-визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист Юрївського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2-33-2008, виданий 03.03.2008 р.;

-стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

07 листопада 2018 року ухвалою суду в цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовчі засідання, призначені на 28.11.2018 р. та 14.12.2018 р. сторони не зявились, кожен окремо надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Крім того, відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, з розміром аліментів погодилась, а також повідомила, що не працює, інших утриманців та аліментних зобовязань не має, стягнення за виконавчими листами з неї не проводяться.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 075198, виданим Вербуватівською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області 29.09.2006 р. (а.с. 8).

Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2008 р. з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.01.2008р. та до досягнення дитиною повноліття. Для звернення вказаного рішення до виконання 03.03.2008 р. судом видано виконавчий лист (а.с. 9).

Як виходить з акта обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_1 від 20.09.2018 р., складеного комісією у складі депутата Варварівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, а також свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивач зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з ним зареєстрований та проживає син ОСОБА_3 Окрім того, у вказаному домоволодінні зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно з актом обстеження від 27.09.2018 р., складеним депутатом Варварівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області ОСОБА_4, а також головою опікунської ради ОСОБА_7 та педагогом ОСОБА_8, за місцем проживання позивача для ОСОБА_3 створені належні умови проживання та навчання, при цьому мама з дитиною не проживає (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку викладеним вище обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статей 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За частиною 2 статті 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналіз викладених норм права дає підстави для висновку, що аліменти на утримання дитини присуджуються судом за обовязкової умови проживання з нею того з батьків, хто звертається з відповідною позовною вимогою. При цьому, законом передбачено й можливість звільнення від вказаного обовязку у разі зміни певних обставин, що впливають на їх призначення, зокрема, припинення проживання з дитиною матері, на користь якої судовим рішенням стягнуто аліменти.

За таких обставин, враховуючи, що позивач проживає з ОСОБА_3 та несе витрати на його утримання, в той час як відповідачка разом з дитиною не мешкає, суд вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина, присуджених рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2008 р.

Крім того, враховуючи вимоги статей 180, 181 Сімейного кодексу України, суд погоджується з позовними вимогами про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін. Оскільки відповідачка не надала суду доказів про наявність у неї інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, дітей та про проведення з неї стягнень на утримання зазначених осіб, відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів, суд встановлює аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини.

Також суд розяснює, що за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Разом з тим, щодо стягнення аліментів, починаючи від дня звернення позивача з цим позовом до суду, слід зауважити таке.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Однак, оскільки підставою для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 являється встановлення судом обставин, передбачених частиною 4 статті 273 ЦПК України, та звільнення ОСОБА_1 від аналогічного обовязку, стягнення з відповідачки таких періодичних платежів можливе лише після набрання законної сили рішенням суду, згідно з яким припиняється обовязок позивача сплачувати аліменти на утримання дитини.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, починаючи від дня набрання законної сили цим судовим рішенням.

Розглянувши вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з такого.

За положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частинами 1, 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, процесуальним законом чітко врегульований порядок вирішення питань, повязаних з виконанням судових рішень, зокрема, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється судом за заявою сторони виконавчого провадження за процедурою, встановленою розділом VI Цивільного процесуального кодексу.

З огляду на вказані норми права, законом виключається можливість розгляду питань, повязаних з виконанням судових рішень, у позовному провадженні, тому в позові в частині визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Водночас, суд розяснює, що позивач не позбавлений права звернутись у встановленому цивільним процесуальним законом порядку з відповідною заявою до суду, який видав виконавчий документ.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір за вказану вимогу підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Крім того, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів, які судом задоволені, тому за положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача грошові кошти в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183, 188 СК України, ст.ст. 141, 263 - 265, 268, 273, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від обовязку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які стягуються на підставі рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі ? частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05 вересня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. ёКиєві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відомості про учасників справи:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1);

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2018 року.

Суддя: І.О.Гайдар