Справа №333/3916/18
Провадження №2/333/2149/18
рішення

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

30.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 24.08.2001 року був зареєстрований шлюб з ОСОБА_3, від якого 20.12.2005 року народилась донька ОСОБА_6. На підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2011 року шлюб було розірвано. 14.03.2018 року Заводським районним судом м. Запоріжжя на підставі заяви ОСОБА_3 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

30.04.2011 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, від якого народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. 03.04.2018 року ОСОБА_5 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_7 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Отже, на підставі вказаних судових наказів з ОСОБА_1 стягуються аліменти на двох дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), що ставить позивача у тяжке матеріальне становище. Крім того, у ОСОБА_1 погіршився стан здоровя. Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 19.07.2018 року у нього діагностовано хронічні захворювання: гіпертонічна хвороба другого ступеня, дисліпідемія, хронічний холецистит, холестероз жовчного міхура, хелікобактеріоз, неалкогольна жирова хвороба печінки, стеноз, ліпоматоз (численні ліпоми тулуба, шиї, кінцівок), міопатія середнього ступеня, ангіосклероз сітківки обох очей, поліноз тощо. Внаслідок цих захворювань перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, гастроентеролога, окуліста, онколога, алерголога. Захворювання потребують постійного лікування, періодичного стаціонарного лікування, постійного придбання та вживання коштовних ліків, що потребує значних затрат. У звязку із захворюванням жовчного міхура та ліпоматозом рекомендовано хірургічні втручання, подальша реабілітація та лікування.

Крім того, 29.04.2018 року помер його батько ОСОБА_8, на утриманні якого знаходилась матір позивача ОСОБА_9 Тому, він щомісячно приймає участь в утримання непрацездатної матері та бере участь у додаткових витратах (лікування).

Таким чином, суттєве та значне погіршення стану здоровя ОСОБА_1 та знаходження на утриманні трьох осіб, ставить у тяжке матеріальне становище, що унеможливлює його існування.

ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір аліментів, визначивши єдину частку в розмірі 1/3 частини заробітку на утримання дітей, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а саме:

- зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 1/4 частини на 1/6 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законно сили і до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 частини на 1/6 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законно сили і до досягнення дитиною повноліття;

- відкликати судові накази, що винесені: Заводським районним судом м. Запоріжжя від 14.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття та Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 14.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_7 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 16.08.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

27.08.2018 року до суду від ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення відповідача відповідно до п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України, в яких зазначено, що остання позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти зменшення розміру аліментів, стягнутих на її користь на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

05.09.2018 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_4 представника відповідача ОСОБА_3, в яких зазначено, що остання заперечує проти зменшення розміру аліментів. Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення до суду з позовом стало погіршення стану здоровя позивача, як платника аліментів за рішенням суду та необхідність прийняття ним участі в утриманні непрацездатної матері пенсіонерки після втрати годувальника. На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на диспансерному обліку надано виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 19.07.2018 року, з якої вбачається, що останній знаходився у 2015-2016 р.р. знаходився на стаціонарному лікуванні. При цьому, у виписці не вказано періоди, протягом яких ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок чого неможливо встановити тяжкість, тривалість та повторність хвороби, а також відсутні відомості про подальші медичні показання, необхідність приймання медичних препаратів. Відсутня інформація щодо призначень тих чи інших медичних препаратів, процедур, обстежень лікарями тощо. ОСОБА_1 не надано доказів придбання медичних препаратів. У більшості наданих фіскальних чеків взагалі відсутні назви ліків, які придбавались протягом листопада 2017 року.

Стосовно утримання позивачем своєї матері, ОСОБА_10 вважає, що цей факт не доведено ОСОБА_1, тому що не надано доказів: про розмір пенсії матері; відомостей щодо непрацездатності останньої саме за станом здоровя; про потребу матеріального забезпечення саме у визначеному позивачем на його власний розсуд розмірі.

ОСОБА_3 вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, так як позивач до набрання судовим наказом законної сили не надавав допомоги на утримання дитини. Малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку у кардіолога і невропатолога з певними діагнозами та потребує медикаментозного і санаторно-курортного лікування. ОСОБА_3 самостійно здійснює виховання, матеріальне забезпечення одягом, взуттям відповідно до потреб дитини та змін пори року, оплатою додаткового розвитку дитини у позашкільних закладах, додаткових заняттях, сплачує всі витрати, повязані із навчанням дитини, а сукупний її дохід є значно нижчим від доходів позивача, який працює на посаді доцента Запорізького національного технічного університету.

Також, вважає, що звернення другої дружини позивача ОСОБА_5 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на її користь на утримання ОСОБА_7 не може впливати на розмір стягнутих аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, так як ОСОБА_1 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, вони проживають постійно разом. Згідно з вимогами ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір відрахувань із заробітної плати на стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 % заробітної плати. Зменшення розміру аліментів можливе у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених СК України. Тобто, обовязковою умовою для зміни встановленого рішенням суду розміру аліментів, є зміна (погіршення) матеріального стану та/або погіршення стану здоровя самого платника аліментів, які відбулися не будь-коли, а саме після ухвалення таких рішень. Такі обставини відсутні, тому ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову.

11.09.2018 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про зменшення розміру аліментів. У відповіді зазначено, що його здоровя погіршилося, оскільки 19.07.2018 року додатково діагностовано міопатія середнього ступеня, ангіосклероз сітківки обох очей. Крім того, відповідно до виписки онколога від 17.05.2018 року встановлено діагноз множинні ліпоми тулуба, шиї, кінцівок. Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 07.09.2018 року ОСОБА_1 потребує постійної гипотензівної терапії та курсове лікування 2 рази на рік в умовах терапевтичного відділення.

Щодо фіскальних чеків лікарських засобів, то касовий чек є розрахунковим документом, надрукованим реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари. Ніякими законами або іншими нормативними актами не заборонено купувати лікарські засоби у тих аптеках, в яких він вважає за необхідне.

Батько позивача помер 29.04.2018 року, у звязку з чим непрацездатна матір втратила годувальника та потребує матеріальної допомоги. На виконання вимог ч.1 ст. 202, ч.1 ст. 203 СК України він добровільно щомісяця приймає участь в утриманні непрацездатної матері, а також бере участь у додаткових витратах на неї, викликаних її тяжкими хворобами у розмірі більш ніж 1/4 заробітку. У матері позивача ОСОБА_9 діагностовано: цервікобрахіалгія підгострий перебіг, больовий синдром.

Стосовно погіршення матеріального стану, то у звязку із специфікою роботи науково-педагогічних працівників у вищих навчальних закладах, їх заробітна плата залежить від навчального навантаження, виконаного протягом місяця. Його середній місячний заробіток складає 12 417 грн. 01 коп., без відрахування податку на прибуток. Середньомісячний розмір аліментів, сплачених за судовим наказом від 14.03.2018 року складає 3 033 грн. 75 грн.; за судовим наказом від 19.04.2018 року аналогічну суму 3 033 грн. 75 коп. Добровільно сплачені аліменти на утримання матері - ОСОБА_9 також складають 3 033 грн. 75 коп. та додаткові витрати на неї, викликані тяжкими хворобами у розмірі 466 грн. 25 коп. Таким чином, на життя залишається 428 грн. 19 коп. Розмір сплачених аліментів на кожну дитину понад ніж в 1,5 рази більше, ніж прожитковий мінімуму на них встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік». Крім того, чинним законодавством, а саме ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той з батьків з ким проживає дитина може звернутися із заявою про видачу судового наказу у розмірі 1/3 частини заробітку платника аліментів на двох дітей.

Вважає, що твердження представника відповідача ОСОБА_3 про те, що остання самостійно здійснює виховання, матеріальне забезпечення одягом, взуттям дитину, а її сукупний дохід є значно нижчим від доходів позивача не необґрунтованим та без підставним. З довідки про середній заробіток вбачається, що середній дохід ОСОБА_1 складає 12 417,01 грн., а ОСОБА_3 10 857,40 грн., що не набагато менше ніж у позивача. Перебування ОСОБА_1 у шлюбі не є перепоною для стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_11. Крім того, на даний момент позивач не мешкає з відповідачем ОСОБА_5, а проживає разом зі своєю матірю за адресою: АДРЕСА_1, за якою здійснює догляд.

В судовому засіданні позов підтримував, просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що підставою для звернення до суду з позовом є погіршення стану його здоровя, що підтверджено медичними висновками. Захворювання потребують постійного лікування, періодичного стаціонарного лікування, постійного придбання та вживання коштовних ліків, що потребує значних затрат. Крім того, у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та непрацездатна матір ОСОБА_9, яка хворіє і потребує додаткової допомоги. Стягнення з нього аліментів в розмірі 50 % від його доходу ставить у тяжке матеріальне становище, не дає можливості забезпечити нормальний рівень життя та забезпечити себе лікуванням, що у подальшому може призвести до неможливості забезпечувати дітей.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримувала, так як значно погіршився стан здоровя її довірителя, на його утриманні є ще одна малолітня дитина і непрацездатна матір. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. З довідки про заробітну плату ОСОБА_1 вбачається, що з нього відраховано за період з травня 2018 року по жовтень включно 2018 року аліменти в розмірі 19 934 грн. 14 коп., тобто стягнення з позивача аліментів на утримання дітей по 1/6 частині кожному не порушить їх прав та розмір не буде меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також. В матеріалах справи наявні медичні документи, які підтверджують, що у позивача є непрацездатна матір, яка хворіє і тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала, не заперечувала проти зменшення розміру аліментів.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заперечувала проти позову, вважає, що позивачем не доведено погіршення стану його здоровя, при цьому обстеження були проведені останнім у приватних лікарнях, тобто платно. Дійсно у 2018 році помер батько позивача, проте матір ОСОБА_1 Л.І. є приватним підприємцем і додатково, крім пенсії, отримує дохід від своєї діяльності. У позивача є рідний брат, який є державним службовцем і також може надавати матеріальну допомогу своїй матері. Також, звернула увагу суду, що ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_5 і звернення останньої до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання сина було з метою зменшити у подальшому розмір аліментів на утримання її дитини.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 вважає, що позов є таким, що не підлягає задоволенню, так як позивачем не доведено погіршення стану здоровя після того, як було стягнуто аліменти, до суду надано докази висновки лікарів з 2017 роки. Крім того, відсутні рекомендації щодо лікування позивача, а тому неможливо встановити, на яких підставах ОСОБА_1 придбавав ліки. Надсилання позивачем коштів у розмірі 3 500 грн. своїй матері підтверджено квитанціями, проте до суду не надано доказу про дохід матері (розмір її пенсії, дохід, отриманий нею як приватним підприємцем). При цьому, у ОСОБА_1 є рідний брат, який як і позивач повинен піклуватись про матір пенсіонерку. Також, у судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 спільно з дружиною ОСОБА_5, хоча у деяких медичних довідках місце проживання позивача зазначено саме це.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.08.2001 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 13), який заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2011 року було розірвано (а.с. 17).

Батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, є: позивач і ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження, серія 1-ЖС № 022738, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 15).

30.04.2011 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 14), від якого народилась дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

14.03.2018 року Заводським районним судом м. Запоріжжя на підставі заяви ОСОБА_3 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

19.04.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19).

Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно медичних документів від 19.07.2018 року у ОСОБА_1 діагностовано хронічні захворювання: гіпертонічна хвороба другого ступеня, дисліпідемія, хронічний холецистит, холестероз жовчного міхура, хелікобактеріоз, неалкогольна жирова хвороба печінки, стеноз, ліпоматоз (численні ліпоми тулуба, шиї, кінцівок), міопатія середнього ступеня, ангіосклероз сітківки обох очей, поліноз тощо. Внаслідок цих захворювань останній перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря, гастроентеролога, окуліста, онколога, алерголога.

Водночас, до суду не надано жодних доказів про виникнення цих хвороб вже після прийняття судом рішення про сплату аліментів, тобто, на думку суду, неможливо встановити, чи погіршився взагалі стан здоровя позивача, або на скільки суттєво погіршився стан здоровя ОСОБА_1 Крім того, на цей час відсутні відомості щодо будь-яких застережень у роботі позивача у звязку з його хворобами.

З інформації, наданої Запорізьким національним технічним університетом № 34-115/3680 від 03.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 з 11.05.20111 року працює на посаді доцента кафедри кримінального, цивільного та міжнародного права, за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року отримав заробіток в розмірі 147 901 грн. 94 коп. (з врахуванням відрахованих коштів по сплаті аліментів). Аналіз щомісячної заробітної плати свідчить про те, що щомісячний дохід ОСОБА_1 не змінився.

До суду надано копії чеків на придбання ліків, проте рецепти та рекомендації лікарів на їх придбання відсутні. З них не вбачається, що саме ці ліки необхідно було придбати ОСОБА_1 у звязку з його хворобами.

Батьками позивача є: ОСОБА_8, який помер 29.04.2018 року (а.с. 26) і ОСОБА_9. Мати ОСОБА_1 є пенсіонеркою, про що свідчить пенсійне посвідчення серії АГ № 597898, отримує пенсію за віком (а.с. 23).

З інформації є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.10.2018 року ОСОБА_9 була приватним підприємцем (вид діяльності - роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям). Під час судового засідання позивачем надано підтвердження, що станом на 20.11.2018 року підприємницька діяльність ОСОБА_9 припинена.

З медичних документів на імя ОСОБА_9 вбачається, що останній встановлено діагноз цервікобрахіалгія підгострий перебіг, больовий синдром. Призначено відповідне лікування.

Водночас, до суду не надано підтвердження розміру отриманого доходу ОСОБА_9, а тому дійти висновку про необхідність надання останній допомоги неможливо.

Крім того, під час судового засідання встановлено, що у позивача є рідний брат ОСОБА_12, який також має піклуватися за своєю матірю.

Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 148986762 від 11.12.2018 року ОСОБА_1 є власником: гаражу з погребом та оглядовою ямою, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15а, обслуговуючий гаражний кооператив «Космос-1»; житлового будинку № 7 по вул. Алмазній в м. Запоріжжі; 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Тобто, у позивача не змінився матеріальний стан, так як він з 11.05.2011 року і по теперішній час продовжує працювати в Запорізькому національному технічному університеті, у його власності перебуває нерухоме майно: будинок, частина квартири та гараж, стан здоров'я не заважає продовжувати свою діяльність, а знаходження на утриманні непрацездатної матері не підтверджено належними доказами.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

На думку суду сплата аліментів в розмірі 1/6 частині не може забезпечити дитині необхідний та достатній гармонійній розвиток, тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) суперечить, перш за все, інтересам дітей, а також нормам ст. 183 СК України.

Установивши, що на підставі судових наказів Заводського районного суду м. Запоріжжі від 14.03.2018 року та Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2018 року стягнуто з позивача аліменти у розмірі ? частини щомісячно на кожну дитину, а згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1 944 грн. на одну дитину, з урахуванням потреб та інтересів дітей, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на утримання дітей.

Суд, приймаючи рішення у справі, виходив із висновків, викладених колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року у справі № 465/5399/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89,141, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.12.2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод