Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 200/5423/13-ц

провадження № 61-37755ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк»,

представник позивача - Литвиненко ОленаЛеонідівна,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року, у складі суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що 27 червня 2007 року ОСОБА_4 уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір №DNU0GA08441338, згідно якого отримала кредит у розмірі 52184,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 червня 2017 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, комісією, а також інші витрати.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором в цей же день відповідач уклала з банком договір іпотеки № DNU0GA08441338, відповідно якого відповідач надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,3 кв. м, житловою площею 33,30 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Оціночна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 329 411,50 грн.

В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в наслідок чого станом на 09 квітня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 80389,06 доларів США, що за курсом НБУ становить 642308,59 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 43394,12 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 18028,16 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 3548,58 доларів США та пені за несвоєчаснє виконання зобов'язань за договором в розмірі 15418,20 доларів США.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором в розмірі 80389,06 доларів США, що за курсом НБУ складає 642308,59 грн, звернути стягнення на вищевказану квартиру шляхом продажу цього предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Стягнути судовий збір в розмірі 3441,00 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року, у складі головуючого-судді - Кудрявцевої Т. О., вищезазначені позовні вимоги задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNU0GA08441338 від 27 червня 2007 року у розмірі 80 389,06 доларів США, що за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 09 квітня 2013 року становить 642 308,59 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 43 394,12 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 18 028,16 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 3 548,58 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 15 418,20 доларів США, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та отриманням дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» -відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що кредитний договір та договір іпотеки були підписані сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Вказані договори в судовому порядку недійсними не визнавалися і тому звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не суперечить умовам договорів. Відповідач після укладання вказаних договорів певний час здійснювала погашення кредитної заборгованості, чим визнавала їх умови.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року скасовано.

Позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення, виселення, зняття з реєстрації залишено без розгляду.

Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 29 березня 2017 року про витребування доказів необхідних для вирішення спору та не повідомив суд про причини неподання таких доказів, а тому відповідно до вимог пункту дев'ятого статті 257 ЦПК України слід залишити позов без розгляду.

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не досліджено в повному обсязі матеріали справи та неправильно застосовано норми процесуального права оскільки наявні у справі докази є належними і допустимими та достатніми для вирішення справи по суті, а підстави для залишення позову без розгляду протирічать нормам процесуального законодавства.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційної скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК Українирозглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Апеляційний суд встановив, що 27 червня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № DNU0GA08441338.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки квартири від 27 червня 2007 року № DNU0GA08441338.

В своїй позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 09 квітня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 80389,06 доларів США, що за курсом НБУ від 09 квітня 2013 року становить 642308,59 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 43394,12 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 18028,16 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 3548,58 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 15418,20 доларів США.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

28 березня 2017 року ОСОБА_4 подала до апеляційного суду клопотання про витребування доказів та призначення у справі судової економічної експертизи, у зв'язку з тим, що не змогла звернутися із зазначеним клопотання до суду першої інстанції оскільки справа була розглянута заочно.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у ПАТ КБ «ПриватБанк»витребувано: документи, завірені належним чином, які підтверджують факт видачі та отримання ОСОБА_4 грошових коштів відповідно до умов кредитного договору - у розмірі 52184,00 доларів США та 5218,40 доларів США на сплату страхових платежів; документи, які підтверджують факт направлення та отримання відповідачем під підпис вимоги щодо дострокового повернення кредиту; докази, що підтверджують ознайомлення та отримання відповідачем інформації, передбаченою постановою НБУ від 10 травня 2007 року №168 та частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; належним чином завірений розрахунок заборгованості із зазначенням дат сплати відповідно до умов кредитного договору від 27 червня 2007 року № DNU0GA08441338; копію кредитної справи відповідно до умов кредитного договору від 27 червня 2007 року № DNU0GA08441338; виписку по рахунку № НОМЕР_1.

Позивачу неодноразово судом апеляційної інстанції направлялася вищезазначена ухвала про витребування доказів у справі, однак вказану ухвалу суду ПАТ КБ «ПриватБанк» виконано так і не було та не повідомлено про причини неможливості подання таких доказів.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»зазначило, що ним подано до суду такі документи: розрахунок заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2007 року № DNU0GA08441338; копія письмової вимоги, направленої на адресу відповідача та іпотекодавця й докази на її направлення; копія кредитного договору від 27 червня 2007 року № DNU0GA08441338; копія договору іпотеки квартири від 27 червня 2007 року № DNU0GA08441338; копія документу, що підтверджує надання кредиту (ордер-розпорядження); копія договору купівлі-продажу від 31 липня 2006 року.

Аналіз положень ЦПК України 2004 року свідчить, що процесуальним законодавством не передбачено залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв'язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції цих вимог не дотримався, не з'ясував причини неподання витребуваних доказів, не розглянув питання про застосування заходів процесуального примусу до позивача (у разі визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними), з урахуванням того, що ухвала про витребування доказів була постановлена 29 березня 2017 року, і зробив неправильний висновок про залишення позову без розгляду.

Постановляючи ухвалу про витребування доказів апеляційний суд порушив вимоги статті 303 ЦПК України 2004 року.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про невиконання без поважних причин ухвали суду про витребування доказів, є неправильним, оскільки позивачем були надані докази для вирішення справи по суті і, як наслідок, постановлення ухвали апеляційного суду про залишення позовної заяви без розгляду саме з цих підстав є незаконним.

Апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для продовження апеляційного розгляду.

Керуючись статтями 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
Г. І. Усик