КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача СавчакаЯ.О.,

представника відповідача

ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 175 060,62 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в сумі 144 423,13 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 26.11.2008 між ВАТ «Астра Банк» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 92001, згідно з яким позивач надав ОСОБА_4 кредит в сумі 180 000 грн. терміном до 26.11.2015 для придбання автомобіля.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором між ВАТ «Астра Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №92001 від 26.11.2008, згідно з яким ОСОБА_6 зобов'язався відповідати в солідарному порядку перед Банком за виконання ОСОБА_4 її зобов'язань, які виникли з кредитного договору в повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.01.2013 у справі №2609/24811/12 були задоволені позовні вимоги ПАТ «Астра Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №92001 від 26.11.2008, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 175 060,62 грн., за нарахованими процентами у розмірі 51 899,25 грн. та за нарахованою пенею - 19 716,33 грн.

У зв'язку з цим провадження у справі в цій частині ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.03.2017 було закрите (т. 1 а.с. 151-152), розгляд справи по суті судом здійснювався лише в частині позовних вимог про стягнення процентів в сумі 92 523,88 грн., нарахованих за період після ухваленого рішення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2017 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30.03.2017 залишено без змін (т. 1 а.с. 206-207).

Позивач зазначав, що 02.12.2013 ПАТ «Дельта Банк» за договором, укладеним з ПАТ «Астра Банк», набуло право вимоги за Кредитним договором №92001 від 26.11.2008 та відповідним договором поруки.

Однак, ОСОБА_4 не виконує зобов'язання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка на сьогодні не погашена і становить: заборгованість за тілом кредиту в сумі 175 060,62 грн.; заборгованість за нарахованими процентами в сумі 144 423,13 грн.

Враховуючи, що частково заборгованість за договором вже була стягнута рішенням суду від 24.01.2013, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за нарахованими процентами в тому розмірі, яка не була стягнута попереднім судовим рішенням.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.04.2018 у задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 235-237).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки заборгованість не повернута, тому з відповідачів підлягають стягненню відсотки за кредитним договором (т. 2 а.с.1-3).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2 а.с.15).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.09.2018 справу призначено до розгляду (т. 2 а.с. 20).

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 № 297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А. (т. 2 а.с. 50).

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа ухвалою Київського апеляційного суду від 09.10.2018 прийнята до провадження новоутвореного суду та призначена до розгляду (т. 2 а.с. 51-52).

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за відомою суду адресою.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_6, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що після припинення дії кредитного договору право на нарахування позивачем відсотків втрачено.

Вказаний висновок суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та вимогах закону, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 26.11.2008 між ВАТ «Астра Банк» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 92001, згідно з яким позивач надав ОСОБА_4 кредит в сумі 180 000 грн. терміном до 26.11.2015 для придбання автомобіля.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором між ВАТ «Астра Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №92001 від 26.11.2008, згідно з яким ОСОБА_6 зобов'язався відповідати в солідарному порядку перед Банком за виконання ОСОБА_4 її зобов'язань, які виникли з кредитного договору в повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.01.2013 у справі №2609/24811/12 були задоволені позовні вимоги ПАТ «Астра Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №92001 від 26.11.2008, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 175 060,62 грн., за нарахованими процентами у розмірі 51 899,25 грн. та за нарахованою пенею - 19 716,33 грн.

02.12.2013 ПАТ «Дельта Банк» за договором, укладеним з ПАТ «Астра Банк», набуло право вимоги за Кредитним договором №92001 від 26.11.2008 та відповідним договором поруки.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦK Українизобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК Українизобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК Українивизначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, нарахування відсотків за кредитним договором суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 №6-116цс13.

Як вже зазначалося, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.01.2013 стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором № 92001 від 26.11.2008.

Отже, позивач відповідно до положень статті 1050 ЦК України та положень кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання, що підтверджується пред'явленням ПАТ «Астра банк» у 2012 році до суду позовної заяви про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором та наявністю відповідного судового рішення.

Таким чином, нарахування позивачем відсотків після ухвалення судом рішення, яким достроково стягнуто кредитну заборгованість, є неправомірним, оскільки ПАТ «Дельта банк» не взяло до уваги, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами після ухвалення рішення існують зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно роз'яснень, які містяться у абзаці 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора,яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Отже, після винесення рішення, у випадку невиконання боржником зобов'язання, дозволяється нарахування лише сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначена позиція підтверджується також практикою Верховного Суду, зокрема у постановах від 14.02.2018 у справі № 564/2199/15-ц, де зазначено, що позивач направивши відповідачу письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором, та від 13.06.2018 у справі № 548/981/15-ц.

Таким чином, враховуючи, що спір між сторонами кредитного договору №92001 від 26.11.2008 про стягнення заборгованості вже був предметом розгляду суду, і за його результатами ухвалено судове рішення, яке набрало чинності, а також те, що між сторонами існують невиконані зобов'язальні правовідносини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені позивачем судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Водночас слід вказати, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 274 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва