Справа № 463/3337/17 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/2563/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Львів

Справа № 463/3337/17

Провадження № 22-ц/811/2563/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Симець В.І.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2018 року у складі судді Леньо С.І.

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Львівська міська рада про поділ земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 повернуто заявнику.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що суд не з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права, не застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення судом помилкової ухвали. Вказує, що твердження суду першої інстанції, що термін подання відзиву разом з зустрічним позовом у відповідача ОСОБА_2 закінчився у 15 денний строк з 06.02.2018 року не відповідає дійсності. Вважає, що подання позову в загальному порядку лише ускладнить процес в цілому щодо відновлення його порушених прав, оскільки буде потребувати об`єднання зі справою про встановлення порядку користування ділянкою , яка вже перейшла в стадію розгляду справи по суті. Зазначає, що в даному випадку, він заявив клопотання про прийняття зустрічного позову та розгляд його в одному провадженні з первісним позовом, оскільки задоволення зустрічного позову виключить можливість задоволення первісного або навпаки, відтак вважає що прийнявши оскаржувану ухвалу суд порушив норми процесуального права і застосував не ту норму, яка врегульовує порядок прийняття зустрічного позову.

Просить ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13 грудня 2018 року, є дата складання повного судового рішення - 17 грудня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхили, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що у липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювала в ході розгляду справи, до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Львівська міська ради про поділ земельної ділянки, в якому просила здійснити поділ земельної ділянки загальною площею 600 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. У червні 2018 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на уточнену позовну заяву. У вересні 2018 року відповідачем ОСОБА_2 пред'явлено зустрічний позов до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Міхнова О.В., у якому він просить визнати протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18397554 від 26 грудня 2014 року та скасувати реєстрацію права власності на ? частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в реєстрі прав за номером запису про право власності 8273672 від 26 грудня 2014 року, що зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу частини будинку № 3148 від 26 грудня 2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Міхновою О.В., та визнати протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18408236 від 27 грудня 2014 року і скасувати реєстрацію права власності на ? частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в реєстрі прав за номером запису про право власності 18408236 від 27 грудня 2014 року, що зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу частини будинку № 3155 від 27 грудня 2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Міхновою О.В.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Міхнова О.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Комунальне підприємство "Обласне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання рішень протиправними та скасування реєстрації права власності до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Львівська міська рада про поділ земельної ділянки.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Міхнова О.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Комунальне підприємство "Обласне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання рішень протиправними та скасування реєстрації права власності повернуто заявнику.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно із ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 191 ЦПК України.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред'явлена ним у поряду і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні.

Умовами пред'явлення зустрічного позову є: 1) взаємопов'язаність зустрічного позову з первісним; та 2) доцільність їх сумісного розгляду, оскільки це дозволить більш повно і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін (котрі повинні бути однорідними), виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

При чому вирішення питання про можливість прийняття зустрічного позову та об'єднання вимог за цим позовом в одне провадження з первісним позовом, також залежить від дотримання позивачем за зустрічним позовом строків його пред'явлення, та належить до дискреційних повноважень суду.

Саме до такого розуміння вказаних процесуальних норм зводяться висновки Верховного Суду викладені в постановах від: 15 серпня 2018 року у справі № 686/22243/16-ц (провадження № 61-20223св18), 05 вересня 2018 року у справі № 216/6226/15-ц (провадження № 61-2341св18), 12 вересня 2018 року у справі № 569/7550/16-ц (провадження № 61-21526св18), котрі враховуються в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому пропорційність та розумність строків розгляду справи судом віднесено до основних засад (принципі) цивільного судочинства (п.п 5, 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Так, пропорційність у цивільному судочинстві визначена положеннями ст. 11 цього Кодексу, відповідно до яких суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 цього Кодексу суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Як убачається з матеріалів справи, та аналізу змісту позовних вимог за зустрічним позовом, первісний позов (провадження у справі за яким відкрито 17 липня 2017 року) містить вимогу про поділ земельної ділянки між сторонами у справі, у той час, як зустрічний позов пред'явлено, виходячи з його вимог виключно до приватного нотаріуса, і такі вимоги є похідними від позовних вимог заявлених у справі Личаківського районного суду м. Львова № 463/5365/18 про визнання недійсними договорів про набуття ОСОБА_3 частини будинку, який розташований на земельній ділянці, котра є предметом поділу за первісним позовом. При цьому, у зустрічному позові ОСОБА_2 вважає такі договори нікчемними, в той час як оспорює їх дійсність у справі № 463/5365/18.

Колегія суддів погоджується з висновками оскаржуваної ухвали, що зустрічний позов пред'явлено з пропуском строку, адже враховуючи час відкриття провадження у справі, а також час подання останнього уточнення позовних вимог, у відповідача було достатньо часу для прийняття процесуального рішення про пред'явлення зустрічного позову. Однак, реалізуючи принцип диспозитивності, останній реалізував своє право у спосіб подання відзиву на позовну заяву, а не шляхом пред'явлення зустрічного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 ст. 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 05 жовтня 2018 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді