Справа № 600/929/18
Справа № 2/600/589/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 грудня 2018 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що між її батьками, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було зареєстровано шлюб 06.05.1990 року, який 11.05.2016 року рішенням суду розірвано. Від шлюбу у них народилася позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час позивачка є повнолітньою, однак продовжує навчатися на денній формі у Галицькому коледжі імені ОСОБА_5. У звязку з навчанням позивачка не має можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати. Крім цього, вартість навчання за один рік становить 7520,00 грн., а за чотири роки 30080,00 грн., а тому зявилися великі матеріалі витрати. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомогти матеріально, однак останній жодним чином не реагував та ніяких дій щоб їй допомогти не вчиняв, а тому вона змушена звернутися до суду.

Посилаючись на викладені обставини позивач просила стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її користь у звязку з навчанням на денній формі навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1800,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, залежно яка з цих обставин настане першою та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на її користь додаткові витрати на оплату навчання на денній формі навчання в розмірі ? витрат на навчання, а саме 15040,00 грн.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього не надходило. Відзив на позов суду не подано.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що з 06.05.1990 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Козівського районного суду Тернопільської областівід 11.05.2016 року було розірвано.

Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ИД № 003766.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання № 628, виданого 16.10.2018 року Зборівською міською радою Козівського району Тернопільської області, ОСОБА_2, неодружена, навчається в Галицькому коледжі в м. Тернопіль, проживає разом із своєю матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у глиняному будинку, покритому шифером, 1959 року забудови.

Як вбачається із договору № 70/16.17 про надання освітньої послуги (навчання) Галицьким коледжем імені ОСОБА_5 від 19.08.2016 року, виконавець (Галицький коледж імені ОСОБА_5) зобовязався надати одержувачу (ОСОБА_2) освітню послугу, а замовник (ОСОБА_4) зобовязався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених договором.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Обґрунтовано встановлено, що позивач ОСОБА_2 навчається на денній, платній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивачка, доводять її потреби у матеріальній допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. на місяць, починаючи стягнення з 18.10.2018 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

При вирішенні позову в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання, суд виходить з наступного.

На даний час позивачка ОСОБА_2 є повнолітньою, оскільки 18 років їй виповнилось 23.12.2017 року.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, вимогами ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Отже, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не можуть бути розповсюджені на права між повнолітньою дитиною та її батьками, а тому та в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З приводу стягнення додаткових витрат на оплату навчання позивачки у Галицькому коледжі імені ОСОБА_5 в період часу з 01.09.2016 року по 23.12.2017 року до досягнення нею повноліття, суд зазначає слідуюче.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як установлено судом, строк надання освітньої послуги для ОСОБА_2 у навчальному закладі зазначено з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується наданою позивачем копією договору від 19.08.2016 року № 70/16.17 про надання освітньої послуги (навчання) Галицьким коледжем імені ОСОБА_5.

Згідно п. 9 указаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 30080,00 грн. Пунктом 10 договору визначено, що оплата за рік (курс) навчання становить 7520,00 грн. Також у договорі зазначено, що замовник вносить оплату щосеместрово, щорічно або за весь строк надання освітньої послуги.

Однак матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження відображення сплаченої позивачкою суми за надання їй освітньої послуги, а саме відсутні банківські квитанції чи будь-які інші документи про оплату на рахунки коледжу коштів за навчання, що виключає можливість стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 зазначеної нею суми. Таким чином, вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на оплату навчання за період з 01.09.2016 року по 23.12.2017 року задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 185, 199, 200 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 18.10.2018 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. гривень (отримувач коштів: ГУК у м.Києві 37993783, код банку отримувача 899998, , рахунок отримувача: 6001, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) (код класифікації доходів бюджету : 22030106).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 47620, с. Велика Плавуча, Козівського району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, 47620, с. Велика Плавуча, Козівського району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Суддя І.А.Чорний