Справа №486/434/18 06.09.2018
Провадження №22-ц/784/1501/18
Провадження №22-ц/784/1501/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 486/434/18

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем Горенко Ю.В.

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене під головуванням судді Волкової О.І. 10 липня 2018 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена

у с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1999 по 2004 рік проживала з відповідачем у цивільному шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син навчається на другому курсі Державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей». Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча має таку можливість.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з продовженням навчання щомісячно у розмірі 1/4 частки його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у звязку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 5 квітня 2018 року і до закінчення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-х років. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що при винесенні судового рішення суд першої інстанції не врахував його матеріальне становище та наявність у нього на утриманні малолітньої доньки та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також його стан здоровя, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з нього на утримання сина аліменти у розмірі 1/8 частки від усіх його видів заробітку щомісячно до закінчення ним навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції були враховані всі обставини справи, дана належна оцінка наданих доказам та висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, який на момент звернення з вказаним позов досяг повноліття та проживає разом з матірю ОСОБА_1 .

З 1 вересня 2015 року ОСОБА_4 навчається у Державному навчальному закладі «Южноукраїнський професійний ліцей» на денній формі навчання та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Строк навчання до 30 червня 2019 року (а.с. 9).

Відповідач працює слюсарем з ремонту реакторно-турбінного устаткування на ВП «Южноукраїнська АЕС» та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, встановивши, що відповідач отримує заробітну плату та має можливість сплачувати кошти на утримання свого повнолітнього сина, який навчається й потребує допомоги, однак в добровільному порядку такої допомоги в достатньому обсязі йому не надає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобовязання ОСОБА_2 утримувати сина на період навчання до досягнення ним двадцяти трьох років.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з розміром аліментів на повнолітнього сина встановленого судом.

За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

З матеріалів справи вбачається, що син сторін - ОСОБА_4 навчається на другому курсі Державного навчального закладу «Южноукраїнський професійний ліцей» та отримує 490 грн. стипендії, проживає неподалік місця знаходження навчального закладу.

В той же час, відповідач має на утриманні малолітню доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання якої сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (а.с. 69), а також дружину, яка на даний час не має змоги працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у липні 2014 року ОСОБА_2 отримав осколковий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків та з ушкодженням міжгомілкового синдесмозу. У звязку з отриманою травмою відповідачу були встановлені фіксатори, які на даний час потрібно видалити, що підтверджується витягом з історії хвороби та довідкою лікаря травматолога ( а.с. 78, 80).

Також у жовтні 2017 року відповідач перебував на лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії та хірургічної стоматології через побутову травму обличчя, внаслідок чого потребує оперативного лікування ( а.с.77, 79,80).

Проте, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, судом першої інстанції не були враховані зазначені обставини.

За такого, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів слід змінити, зменшивши їх розмір до 1/8 частини , з врахуванням вищезазначених обставин справи.

Крім того, колегія суддів вважає, що розмір витрат на правову допомогу, стягнутий судом з відповідача на користь позивача також слід змінити з 750 грн. до 375 грн., пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року в частині визначення розміру аліментів та витрат на правову допомогу змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісяця та витрат на правову допомогу з 750 грн. до 375 грн.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 7 вересня 2018 року