Справа № 236/1048/18
09 липня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
при секретарі Колесник О.І.,
за участі:
позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Свої вимоги позивач обґрунтовує такими обставинами. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.04.2011 року Краснолиманською міською радою, є власником квартири, розташованої за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва - м. Красний Лиман), вул. Головна (колишня назва вул. 50 років Жовтня)АДРЕСА_1. Відповідача зареєстровані в квартирі, належній позивачу, однак з червня 2017 року за місцем реєстрації не проживають, фактично мешкають на тимчасово окупованій частині території Донецької області; відповідачі не беруть участі в облаштуванні житла, не сплачують за спожиті житлово-комунальні послуги. Точне місце проживання вказаних осіб на сьогодні ОСОБА_1 невідоме. Вказані обставини, на думку позивача, порушують її право на володіння, користування і розпорядження квартирою, перешкоджають оформити житлову субсидію на користування послугами електро- та газопостачання.
З огляду на це, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, зняти цих осіб з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, навела доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом шляхом розміщення оголошення відповідного змісту на офіційному web- сайті «Судова влада України» (а.с. 64,67,82), проте для участі в судовому засіданні не прибули, про наявність поважних для цього причин суд не повідомили, заяви (клопотання) відповідачів щодо відкладення судового розгляду до суду не надходили, заперечень проти вимог позивача відповідачами висунуто не було, відповідачі не надали відзиву на позов.
Третю особу - Відділ надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; представник третьої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі такого представника з ухваленням рішення на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.42,43,70,71).
Третю особу - Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області - було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; представник третьої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі такого представника з ухваленням рішення на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.41).
З огляду на це та з урахуванням висловленої в судовому засіданні згоди позивача ОСОБА_1 на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11 розділу ІІІ ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.
Позивач ОСОБА_1, 01.01.1957 р. н., є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва - м. Красний Лиман), вул. Головна (колишня назва вул. 50 років Жовтня,)АДРЕСА_1 (а.с.9, зворотній бік). Позивач отримує пенсію, в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року її доходи становили 8744,22 грн. (довідка Управління ПФУ у м. Красний Лиман від 20.04.2018 року № 875, а.с.14).
На підставі свідоцтва про право власності, виданого за розпорядженням № 51 від 01.04.2011 року Краснолиманською міською радою Донецької області, квартира за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва - м. Красний Лиман), вул. Головна (колишня назва вул. 50 років Жовтня,)АДРЕСА_1, є приватизованою, належить ОСОБА_1 (а.с.11).
Такі ж відомості відображені у витягу про державну реєстрацію прав № 31148448, сформованому 31.08.2011 року КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська (а.с.10).
Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 21.02.2018 року № 1395 відповідачі зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва - м. Красний Лиман), вул. Головна (колишня назва вул. 50 років Жовтня,)АДРЕСА_1 (а.с.12).
Вказані особи в квартирі, належній на праві власності позивачу, фактично не мешкають, що підтверджено актом органу місцевого самоврядування (а.с.13). Також відсутність за місцем реєстрації впродовж тривалого часу, з червня 2017 року, відповідачів та належного цим особам майна підтвердила допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_22.
Позивач з квітня 2011 року і дотепер здійснює виконання обовязків щодо утримання зазначеної квартири в належному стані та сплати комунальних платежів, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості.
Відповідно до ст. 8 ОСОБА_23 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_23 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_23 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_23 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_23 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_23 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ОСОБА_22, 1950)).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. як джерело права.
Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «ОСОБА_4 проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 01.04.2011 року право власності на квартиру, розташовану за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва - м. Красний Лиман), вул. Головна (колишня назва вул. 50 років Жовтня,)АДРЕСА_1, на підставі розпорядження міського голови про приватизацію, що є чинним і сторонами не оспорюється, перейшло до ОСОБА_1. Відповідачі не є членами сім'ї позивача, протягом тривалого часу користувались вказаним житловим приміщенням, але вже більше року відсутні за адресою реєстрації, з матеріалів справи не вбачається наявної домовленості між ними та позивачем про збереження за вказаними особами права користування житлом. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З червня 2017 року відповідачі фактично припинили користування житловим приміщенням.
Між ОСОБА_1 (як власником житла) та відповідачами (як користувачами житлом) фактично склались цивільно-правові відносини щодо найму житлового приміщення. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймач за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР).
Таким чином, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком фактичного припинення існуючих раніше домовленостей відповідачів з власником житла. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, з другої сторони понесені в ході розгляду справи та документально підтверджені судові витрати. Отже, суд стягує з відповідачів в рівних частинах з кожного на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.2) та витрати, повязані з публікацією в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідачів, в розмірі 420,00 грн. (а.с. 21,22).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджено квитанцією № 40 від 23.04.2018 року (а.с.2).
Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує задоволення позовних вимог за наслідками розгляду справи, а також правову позицію, висловлену в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно з якою солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачене.
Отже, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати щодо сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. в рівних частинах з кожного відповідача (по 35,24 грн.).
Керуючись ст. ст. 3,11,15,16,317,319,383,391 ЦК України, ст. ст. 71,72 ЖК УРСР, ст. ст. 3,4,10, 12,13,19, 133,141, 258,259,264,265,280,281 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Визнати: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5,
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9,
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10,
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_12,
ОСОБА_13,ІНФОРМАЦІЯ_13,
ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_14,
ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_15,
ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_16,
ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_17,
ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_18,
ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_19,
ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_20,
ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_21,
такими, що втратили право на користування квартирою, розташованою за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва - м. Красний Лиман), вул. Головна (колишня назва вул. 50 років Жовтня,)АДРЕСА_1, належною на праві приватної власності ОСОБА_1 (зі зняттям вказаних осіб з реєстраційного обліку).
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 704(сімсот чотири) гривні 80 копійок в рівних частинах, тобто по 35,24 грн. з кожного відповідача.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного судуДонецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текстцього рішення суду буде виготовлений 18.08.2018 року.

Суддя -