Справа № 450/1963/18 Провадження № 2/450/1413/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

за участю секретаря судових засідань - Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулась до суду з позовом до Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області, третя особа ОСОБА_3, в якому просить встановити факт родинних відносин, щодо того, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року є бабою ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також просить, визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її дід - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, який відповідно до технічного паспорта від 05.11.2013 року складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі, такий будинок збудовано до 1950 році і відповідно до довідки Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області №194 від 14.05.2018 року, згідно погосподарських книг він рахувався за ОСОБА_5 до дня його смерті.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом, в порядку черговості. Відповідно до ст. 520 ЦК УРСР 1963 року (чинний на час відкриття спадщини), спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки була зареєстрована, проживала разом з ним на момент його смерті, а після його смерті вступила в управління і володіння спадковим майном, про що свідчить довідка Містківської міської ради Пустомитівського району Львівської області № 194 від 14.05.2018 року. Їх дочка (мати позивачки) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла баба позивачки ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, яка окрім іншого складається з права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який вона успадкувала після смерті чоловіка.

20 червня 1972 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений нотаріусом Дмитерко М. І., зареєстрований в реєстрі за № 1000. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй на праві особистої власності жилий будинок і інші господарчі будівлі, що знаходяться в селі Містки, Пустомитівського району Львівської області, а також всі домашні речі, що знаходяться там же, заповіла своїм внукам: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - по половині кожній.

10.05.2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г. М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби. ЇЇ сестра ОСОБА_3 подала цьому ж нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_4.

Однак, позивач не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки її покійна баба за свого життя не виготовила правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок. Відсутність вказаних документів унеможливлює оформлення спадкових прав позивача на житловий будинок у нотаріальній конторі. В зв'язку з чим позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси щодо спадкового майна в судовому порядку.

Також позивачка зазначає, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 на земельну частку (пай) в приватного нотаріуса Леськів Г. М. їй потрібно підтвердити факт родинних відносин з бабою. Відповідно до відповіді Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 641/02-14 від 24.05.2018 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану, а також в архіві відділу актовий запис про народження її мами гр. ОСОБА_6 не виявлено. У зв'язку з чим у позивачки виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин з бабою у судовому порядку.

27 червня 2018 року провадження у справі відкрито.

23 липня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

14 серпня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак сільським головою Зелінським А. було подано заяву, в якій останній просить суд розглядати справу у відсутності представника сільської ради.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала в суд заяву, в якій просить проводити судові засідання без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер дід позивачки ОСОБА_2 -ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, відповідно до якого в книзі реєстрації актів про смерть 20.02.2007 року зроблено актовий запис за №01.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який відповідно до технічного паспорта від 05.11.2013 року складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі, такий будинок згідно погосподарських книг Містківської сільської ради Пустомитівського району числиться за ОСОБА_5, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради за №194 від 14.05.2018 року.

Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_1 не здійснювалася, що підтверджується повідомленням ОКП «БТІ та ЕО» № 194 від 05.06.2018 року.

Встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 на випадок смерті своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися між спадкоємцями почергово за законом.

Як встановлено з довідки №194 від 14.05.2018 року, виданої Містківською сільською радою Пустомитівського району, Львівської області, баба позивачки ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом з чоловіком ОСОБА_5 на момент його смерті, а отже вона вступила в управління та володіння спадковим майном. Мати позивачки (дочка ОСОБА_5 та ОСОБА_4.) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.04.2008 року, серія НОМЕР_3.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені бабою позивачки ОСОБА_4 Таким чином вбачається, що вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла баба позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, відповідно до якого в книзі реєстрації актів про смерть 13.02.1996 року зроблено актовий запис за №4.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який вона успадкувала після смерті чоловіка. На таке майно остання оформила заповіт від 20 червня 1972 року за реєстром №1000, яким належний їй житловий будинок і інші господарські споруду, що знаходяться в селі Містки, Пустомитівського району, Львівської області, а також усі домашні речі, що знаходяться там же, заповіла своїм внукам: ОСОБА_3 і ОСОБА_2, по половині кожній. ОСОБА_3 (третя особа по справі), від свого права на спадщину за заповітом відмовилась на користь позивачки про, що подала 10 травня 2018 року, відповідну заяву до нотаріуса (копія спадкової справи №54/2018 з відповідним заповітом та заявою знаходиться в матеріалах справи).

Згідно довідки Містківської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області №188 від 08.08.2018 року, на момент смерті ОСОБА_4, позивачка була зареєстрована разом з нею, отже фактично вступила в управління спадковим майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

В Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування зазначено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки Містківської сільської Ради, Пустомитівського району, Львівської області №194 від 14.05.2018 року, відповідно до по господарських книг сільської ради, житловий будинок в АДРЕСА_1, числиться за ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Отже, ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який в подальшому успадкувала його дружина ОСОБА_4 та тепер має намір успадкувати позивачка.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, однак остання не оформила на нього у встановленому законом порядку документів, а позивачка прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майно, суд вважає за необхідне позов задоволити, при цьому таке рішення суду в користь позивача не порушує прав третіх осіб, а реалізація права позивача на прийняття належної йому спадщини у позасудовому порядку є не можливою,зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів.

За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Також очевидним для суду є те, що позивачка ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року являються внучкою та бабою.

За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1047,39 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 64, 76-83, 258, 315, 319 ЦПК України, ст. ст. 534, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року є бабою ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 який складається з коридору, житлової кімнати, кухні та житлової кімнати, загальною площею 50,7 кв. м., з яких 37,9 кв. м. житлової площі та 12,8 кв. м. допоміжної площі, що значиться за ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, сплачену нею суму судового збору у розмірі 1047,39 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.09.2018 року.

СуддяІ. І. Мельничук