Дата документу 28.11.2018 Справа № 336/5157/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5157/18 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А. провадження № 22-ц/807/1143/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Литвиненко Олени Леонідівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за заявою про видачу судового наказу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчій документ № 2-н-76/2009р. за заявою про видачу судового наказу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_4.

У вересні 2018 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документу № 2-н-76/2009 р. від 31.01.2012 року, у зв'язку з його втратою та про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування своїх вимог стягувач ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав копію листа головного державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя Коциняна М.О. від 21.08.2018 року № 0808, відповідно до якого згідно перевірки АСВП встановлено, що станом на 21.08.2018 року виконавчий лист № 2-н-76/2009 р. від 31.01.2012 року на виконанні не перебуває.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Литвиненко О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, вивчивши подану заяву та додані до неї документи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки стягувач не зазначив жодних підстав для визнання пропущеного строку поважним, рівно як не зазначив будь-яких обставин, за яких міг бути втрачений первісно виданий виконавчий документ.

В апеляційній скарзі банк зазначає, що ці висновки суду є надуманими та такими, що не ґрунтуються на законі. При цьому, обставини, на яких наголошував суд та яких йому не вистачило для позитивного вирішення цього процесуального питання, в скарзі банк так і не висвітлює, посилаючись лише на те, що закон не наводить вичерпного переліку поважних причин для поновлення строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Видача дублікату виконавчого листа за ЦПК України в новій редакції не передбачена, однак згідно п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стягувач у заяві зазначає, що виконавчий документ видано судом 31.01.2011р.

Строк пред»явлення виконавчого документа до виконання застосовується відповідно до тієї редакції ЗУ «Про виконавче провадження», яка діяла на час його видачі.

Статтею 21 ЗУ «Про виконавче провадження» у ред.. від 01.01.2011р., яка була чинна на час видачі виконавчого документа від 31.01.2011р., передбачався трирічний строк для пред»явлення виконавчого документа, виданого судом, до виконання.

Але суд помилково визначив вимоги щодо строку пред»явлення виконавчого документа від 31.01.2011р. за редакцією ЗУ «Про виконавче провадження», чинною станом на березень 2012р., якою такий строк встановлювався терміном в 1 рік.

Проте це не вплинуло на загальний правильний висновок суду про те, що банк взагалі не навів обставин, які б вказувала саме на втрату виконавчого документа, який начебто був підготовлений для направлення до органів ДСВ, але раптом був втрачений.

При цьому, банк навіть не зазначає в заяві орієнтовну дату, коли він підготував виконавчий документ для пред»явлення до примусового виконання, не надає підтверджувальних документів цим обставинам, зокрема, будь-яких журналів вихідної кореспонденції, супровідних листів, поштових реєстрів, описів вкладення до поштової кореспонденції, матеріалів службових перевірок щодо факту втрати виконавчого документа, листування з органами ВДВС.

Отже, суд правильно визначив, що заява про видачу виконавчого документу не містить зовсім ніякого фактажу, який міг би бути перевірений судом або прийнятий до уваги як достовірні відомості, що вказують на втрату виконавчого документа за певних обставин та у певному періоді, який не може перевищувати строку пред»явлення його до виконання, тобто трьох років в даному випадку.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (ред.. від 01.01.2011р.) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання перебіг строку поновлюється. Час що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, із заяви та доданих матеріалів до неї не вбачається не тільки, коли та за яких обставин було втрачено виконавчий лист, але й не зазначено: чому з 2011 року по даний час його не було пред'явлено до виконання; чи пред»являвся він раніше до виконання та був повернутий, тобто чи переривались строки пред»явленням його до виконання; якщо документ було втрачено ще у 2011р., то які поважні причина пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання та чому звернення за видачею дубліката відбулось лише у вересні 2018р., тобто більше як через 7 років. Фактично заява містить лише вимогу про видачу дублікату та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання без будь-якого обґрунтування та відповідних доказів про втрату виконавчого листа, а також не додано самого судового рішення, за яким заявник просить видати дублікат виконавчого документу, номер якого свідчить про прийняття судового рішення ще у 2009р.

Посилань на додаткові обставини, які не були відомі суду та не перевірені ним, апеляційна скарга не містить, нових доказів стягувач не надає, тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, у зв»язку з чим колегія приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги банку, яку у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України в такому разі слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 листопада 2018р.

Головуючий:

Судді: