Справа № 645/5302/16-ц
Провадження № 2/645/96/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 "ПриватБанк" (далі за текстом ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 21 січня 2016 року ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 55 739,87 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.01.2018 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 20 жовтня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 75 337,91 грн., з яких: 51 248,35 грн. - заборгованість за кредитом, 5 904,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 249,65 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 7 935,00 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 75 337,91 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 надав суду заперечення у яких зазначено, що між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" 21 січня 2016 року була підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання кредитних карт. Відповідно до положень вказаної Генеральної угоди, вона була підписана у звязку з заборгованістю за договором SAMDN3621 від 15 жовтня 2013 року, тобто Генеральна угода є угодою, що повязана з договором SAMDN3621 від 15 жовтня 2013 року, проте договір SAMDN3621 він не підписував та в матеріалах справи він відсутній.

Також у запереченні зазначено, що ОСОБА_4 не було підписано документи, які складають кредитний договір відповідно до змісту анкети-заяви, а саме: Умови та Правила наданнябанківських послуг, а також Тарифи банку. Вказані Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку не є складовою договору SAMDN3621 від 15 жовтня 2013 року, і відповідно не регулюють відносини між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк". Також, Анкета-заявка відповідача від 21 серпня 2012 не містить обов'язкові істотні умови для споживчого кредиту, які передбачені ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" була підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт 21 січня 2016 року, отже вказана Генеральна угода не є окремим правочином з надання кредиту Відповідачу, а є угодою, підписаною у звязку з договором SAMDN3621 від 15 жовтня 2013 року. Таким чином, зважаючи що договір SAMDN3621 від 15 жовтня 2013 року є недійсним (нікчемним), то застосовуючи наслідки недійсності (нікчемності) зазначеного договору, Генеральна угода не є підставою для стягнення коштів з відповідача.

Також вказував на пропуск позивачем строку позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того, представником ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_5 були надані суду письмові пояснення, де зазначено, що сторони 21 січня 2016 року уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Тобто, відповідач маючи невиконане кредитне зобов'язання за яким ним неодноразово порушені строки та порядок погашення заборгованості, за власним бажанням звернувся до Банку з метою створення сприятливих умов для виконання зобов'язань по вказаним кредитним договорам.

Банк пішов на зустріч відповідачу, погодив підписання генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та списання частини заборгованості за вказаним договором. Загальна сума заборгованості після підписання договору реструктуризації складала 59639,88 грн., з урахуванням суми першого внеску в розмірі 3,900 грн.(п. 1.2 Генеральної угоди).

Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 21 січня 2016 року по 31 січня 2018 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості.

З моменту підписання генеральної угоди пройшло більше року та відповідач до Банку не звертався з запитами/претензіями щодо відсутності кредитного договору, невідповідності суми боргу, та решти заперечень, які були висловлені в суді, що додатковий раз підтверджує хибність тверджень Відповідача та бажання уникнути відповідальності. Більше того Відповідачем не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження своїх заперечень.

Також в запереченні представник ПАТ КБ "ПриватБанк" вказав, що Генеральна угода являється самостійним правочином, який укладений у відповідності до вимог чинного законодавства. Підписавши Генеральну угоду відповідач погодився із сумою заборгованості та погашаючи борг вкотре підтвердив свою згоду із запропонованими умовами. Таким чином, предметом даного позову є саме Генеральна угода від 21 січня 2016 року.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволені позову, при цьому пояснив, що генеральну угоду відповідач підписував, але генеральна угода додаткова угода по врегулюванню умов кредитування за кредитним договором за 2013 рік, який відповідач не підписував. Позивачем не було доведено наявність заборгованості за договором 2013 року, даного договору не має в письмовій формі, він нікчемний, не створює правових наслідків. Умови та правила надання кредиту відповідачем також не були підписані.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 21 січня 2016 року вбачається, що угода була укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обовязків за кредитним договором SAMDN3621 від 15 жовтня 2013 року, сторони домовились про наступне (п. 1.1):

-зменшити розмір заборгованості, яка виникла за період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 2 059,07 грн., комісію на 78,97 грн., пеню на 00,00 грн., штраф на 5 796,96 грн.;

-заборгованість по договору SAMDN3621 від 15 жовтня 13 року з моменту підписання Генеральної угоди складає 59 639,88 грн.;

-кінцевою датою повернення заборгованості є 31 січня 2018 року.

Також, п. 2.2 Генеральної угоди передбачено, що відповідно до ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по обовязкам, строк яких не наступив, сторони узгодили, що строк повернення вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 7 935,01 грн.

Відповідач надав свою згоду на те, що Генеральна угода, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 5)

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_4 особистим підписом підтвердив, що ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк».

За положеннями ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед відповідачем виконав.

Відповідно до п.п. 1.1.5.20, 1.1.5.21 при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. За кредитними картками, відкритим у валюті USD + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Якщо в інших розділах не встановлено іншого, у разі непогашення кредиту в строк, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього Договору для відсотків, з дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів всі сплачені після зазначеної дати платежі є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються.

Пунктом 1.1.5.32 кредитного договору закріплено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (В еквіваленті 500 грн. За кредитними картками, відкритим у валюті USD + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1 у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1. Умов та правил, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як;

ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Пунктом 2.1.1.12.6.2 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язання зі сплати відсотків за користування Кредитом, в розмірі, зазначеному в Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених відсотків, встановлених в Пам'ятці Клієнта/довідці про умови кредитування та Тарифах. Сплата штрафу здійснюється Позичальником за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання Позичальником зобовязання зі сплати відсотків за користування Кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.12.8 ОСОБА_3 стягує комісію за обслуговування відповідно до Тарифів/Памяткою клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами банку, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Сплата комісії здійснюється відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов та правил.

2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 кредитного договору, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого ПАТ КБ «ПриватБанк».

За п. 2.1.1.5.5. договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевиплати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 20 жовтня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 75 337,91 грн., з яких: 51 248,35 грн. заборгованість за кредитом, 5 904,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 249,65 грн. заборгованість за пенею та комісією, 7 935,00 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно наданих представником позивача виписок по рахунку відповідача вбачається, що відповідачу крім штрафа в розмірі 7935 грн., передбаченого угодою за порушення виконання зобов»язань більш ніж на 31 день, був також нарахований штраф - за просрочку за кредитом: 31.05.2016 року 2049,93 грн.; 30.06.2016 року 2049,93 грн. 31.07.2016 року 2049, 93 грн.; 31.08.2016 року 2049,93 грн.; 30.09.2016 року 2049,93 грн., на загальну суму 10249,65 грн.. (а.с. 116-118,149). Але зазначену суму в позові позивач зазначає, як суму комісії та пені.

Тобто, відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачу за одні і тіж самі порушення були нараховані штрафи в розмірі 7935 грн., передбачений п.2.2. Генеральної угода та штраф в розмірі 10249,65 грн., що підтверджується випискою із рахунку відповідача, наданого позивачем, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно даних штрафів (один із яких в позові зазначений, як сума комісії та пені) є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 10249,65 грн., відсутні.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.

З огляду на те, що ОСОБА_4 взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені генеральною угодою, не виконав, в судовому засіданні встановлено, що відповідач укладав Генеральну угоду із позивачем, тобто погодився із наявною заборгованістю та умовами її сплати, згідно наданого суду розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем був проведений в розмірі 2900 грн. 15.04.2016 року, то суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, в частині стягнення заборгованості за кр едитом, відсотками, та штрафом передбаченим п.2.2. Генеральної угоди, за невиконання зобов"язань за угодою.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно платіжного доручення № PROM5ВJICV від 25 жовтня 2016 року, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., у звязку з чим, з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: м. Харків, ОСОБА_7Хмельницького, 16, кв. 31, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 21.01.2016 року у розмірі 65088 гривень 26 коп.: із якої: 51248,35 грн.- заборгованість за кредитом; 5904,91 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7935 грн. - штраф.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: м. Харків, ОСОБА_7Хмельницького, 16, кв. 31, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 березня 2018 року.

Суддя І. В. Ульяніч