АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Кулікової С.В. (суддя-доповідач)

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря: Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про відшкодування моральної шкоди,

Справа №761/16608/17
Апеляційне провадження: №22-ц/796/22/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кулікова С.В.
встановила:

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 грн. 00 коп.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що 8 січня 2013 року уклав з ПАТ «Альфа банк» кредитний договір № 500901385.

У порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність», «Про банківську таємницю» відповідач передав його персональні дані, які становлять банківську таємницю третім особам, а саме: ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт»,ТОВ «Укрборг», ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн Ел Ел Си», протиправні дії яких опосередковано через протиправну поведінку відповідача спричинили моральну шкоду, яка полягає в емоційних душевних стражданнях та хвилюваннях, внаслідок чого він на деякий час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у нього моральні страждання, він відчув себе ошуканим, що негативно позначилося на його психічному стані та змусило його сильно нервувати і переживати. Необхідність відстоювати права у судовому порядку призвело до порушення звичного життєвого укладу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києві від 26 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 1 344 грн. 00 коп.

Позивач посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, оскільки відповідачем не надано доказів існування та отримання примірника розділу 2 договору від 8 січня 2013 року №500901385 зазначеного в розділі 1 договору та не погоджується з висновками суду про те, що він отримав примірник розділу 2 та ознайомлений з його умовами, що підтверджується підписанням даного договору.

Також позивач не погоджується з посиланням суду на п. 21 розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-банк», що затвердженні розпорядженням № 2129 від 17 липня 2012 року директором юридичного департаменту Р. Матяш, які розміщені на сайті ПАТ «Альфа-банк» та якими визначено право банку передавати персональні дані позичальника будь-яким третім особам.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи сторони (а.с. 94, 95) в судове засідання не з'явились,клопотання про відкладення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судове засідання у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 8 січня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500901385 за умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 29 265 грн. 61 коп. зі сплатою 15,99% річних строком користування до 9 січня 2018 року.

Договір підписаний сторонами, що свідчить про згоду із умовами, визначеними в тексті.

Банк звертався до третейського суду із позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості за договором, проте постановою Верховного Суду України від 2 вересня2015 року рішення третейського суду скасовано.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав свою згоду на обробку його персональних даних та передачу інформації по кредитному договору при його підписанні, при цьому відповідач не несе відповідальність за дії TOB КК «Вердикт», ТОВ «Укрборг», ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн Ел.Ел.Сі».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п. 1 укладеного сторонами договору, власноруч підписаного позивачем зазначено, що він складається з двох розділів, розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього договору.

Згідно з пунктом 3 договору, всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі цього договору врегульовуються розділом 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ«Альфа-Банк» №2129 від 17 липня 2012 року.

Пунктом 21 Розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа- Банк», що затверджені розпорядженням № 2129 від 17 липня 2012 року директором юридичного департаменту Р. Матяш, що розміщені на сайті ПАТ «Альфа-Банк», передбачено, що банк має право передавати правоохоронним органам та/або іншим компетентним органам державної влади України, установам та організаціям на їх офіційний запит інформацію, пов'язану із використанням позичальником одержаних від банку грошових коштів, інформацію пов'язану з порушенням позичальником будь-яких умов цього договору, а також відомості чи сукупність відомостей про позичальника, за якими особу позичальника ідентифіковано /або може бути ідентифіковано та які стали відомі банку під час укладання договору чи протягом строку його дії (надалі - персональні дані позичальника) про умови договору, про стан заборгованості позичальника за договором тощо, в тому числі у випадках, коли така інформація містить банківську таємницю.

За таких обставин позивачем не доведено протиправність діяння відповідача, як заподіювача моральної шкоди.

Отже, висновок суду про те, що підписанням даного договору позичальник надав банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених розділом №2 (п.9 Розділу №1 Договору) та підтвердив, що він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього у дату його укладення; що він в письмовій формі ознайомлений з «Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2426 від 20 серпня 2012 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою alfabanc.com.ua та які йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний (п.5 Договору Розділ №1) відповідає встановленим обставинам та спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність доказів ознайомлення позичальника з розділом№2 договору та отримання його примірника.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги в порядку п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києві від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді: