Справа №484/1865/17 22.01.2018
Провадження №22-ц/784/190/18
Провадження № 22-ц/784/190/18 Головуючий суду першої інстанції - Максютенко О.А.
Справа № 484/1865/17 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

22 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

без участі учасників справи, належно повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2017 року, постановлену головуючим - суддею Максютенко О.А., у приміщені того ж суду, у цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування та повернення сторін у первісний стан,

встановила:

В червні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини комплексу нежитлових будівель, обладнання по переробці масляних культур і земельної ділянки та повернення сторін у первісний стан.

22 червня 2017 року позивач подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження спірного нерухомого майна, а саме: комплексу нежитлових будівель та споруд, що розташовані за по АДРЕСА_1, загальною площею 1036,5 кв. м., та земельну ділянку, що розташована за тією ж адресою площею 0, 3531 га, кадастровий номер НОМЕР_1, реєстрації таких дій до вирішення спору по суті та набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року заяву задоволено частково. Накладено заборону на відчуження вказаного нерухомого майна, в іншій частині заяви відмовлено.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання договору дарування 1/2 частки комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 02 червня 2017 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області. У задоволенні вимог щодо повернення сторін у первісне положення відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

24 листопада 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся в суд першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

-2-

Заявник зазначав, що судом при постановленні ухвали не врахований баланс інтересів позивача та відповідачів, позивачем не надано доказів про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення у випадку задоволення позову, а також те, що ОСОБА_3 не був повідомленим про постановлення ухвали про забезпечення позову та не ознайомлений зі змістом цієї ухвали.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись з цією ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування дійсних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення і неправильне застосування судом при її постановленні норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати заходи забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вищезазначене рішення міськрайонного суду від 16 листопада 2017 року, яким частково задоволенні позовні вимоги ОСОБА_5, не набрало законної сили, а тому подальше забезпечення позову є доцільним.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зі змісту ч. 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції тут і надалі, чинній на момент постановлення оскаржуваного судового рішення) вбачається, що заходи забезпечення позову застосовані судом до набрання судовим рішенням законної сили можуть бути скасовані судом в разі відмови в задоволенні позову, залишенні позову без розгляду або закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2017 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 05 грудня 2017 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування ? частки комплексу нежилих будівель та ? частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, який укладено 02 червня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 У задоволенні вимог щодо повернення сторін у первісне положення відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду не набрало законної сили.

Водночас, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Як встановлено на даний час між сторонами існує спір щодо права власності на ? частину нерухомого майна набутого відповідачем ОСОБА_3 на підставі оспорюваного договору дарування, про що сторони надавали пояснення у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені частково, рішення суду не набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України щодо скасування заходів забезпечення позову.

-3-

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на порушення прав користування ОСОБА_3 належною йому власністю, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2017 року визнано недійсним договір дарування 1/2 частки, як комплексу нежитлових будівель, так і земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 02 червня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а недійсний правочин не породжує будь-яких прав та обов'язків та сторони такого правочину не зобов'язані виконувати його умови.

Ухвалу про забезпечення позову відповідач ОСОБА_3 не оскаржував, а тому посилання його представника в апеляційній скарзі на безпідставність та передчасність застосованого судом заходу забезпечення позову не заслуговують на увагу.

Постановлення головуючим у даній справі ухвали про відкриття провадження у справі від 11 жовтня 2017 року, після повторного автоматизованого розподілу справи, провадження у якій було відкрито ухвалою від 16 червня 2017 року іншого судді, не можна вважати аналогічним спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що розглядався в іншому суді, та, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що справа розглянута за відсутності сторони, яка мала брати участь у справі не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні відомості про направлення повідомлень учасникам процесу та отримання ОСОБА_3 вказаного повідомлення (а.с.179, 201). Згідно ч. 5 ст. 154 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду даного питання.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі, не спростовують.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2018 року