У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: секретаря виконавчого комітету Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області Лободи Лідії Миколаївни, приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко Віти Михайлівни, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: секретаря виконавчого комітету Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області Лободи Л.М., приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М., про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, у відповідності до ст. 28 ЦПК України позивачі, у встановлених законом випадках, наділені правом вибору підсудності справи. У ст. 30 ЦПК України встановлені випадки виключної підсудності позовів.

Предметом даного спору є визнання недійсним заповіту.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, за освоюваним заповітом відповідач набув у власність нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 5,8737 з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Степовохутірської сільської ради Носівського району.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи те, що предметом даного позову є визнання заповіту недійсним, на підставі якого було набуте право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, суд вважає до даного спору має бути застосоване правило виключної підсудності, передбачене ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Таким чином, правових підстав для розгляду даної справи Подільським районним судом м. Києва не вбачається.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про необхідність направлення справи за позовом ОСОБА_2, за участю третіх осіб: секретаря виконавчого комітету Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області Лободи Л.М., приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М., про визнання заповіту недійсним до Носівського районного суду Чернігівської області.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 353, п. 15.5 перехідних положень ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: секретаря виконавчого комітету Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області Лободи Лідії Миколаївни, приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко Віти Михайлівни, про визнання заповіту недійсним передати для розгляду за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Васильченко