Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2018 Справа №607/11618/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на спірне житло рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.07.2015 року у справі №607/10347/15-ц, за позивачем визнано право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 У спірному житлі відповідач не проживає протягом останніх десяти років, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У квартирі немає особистих речей відповідача, спірним житлом він не цікавиться. Реєстрація відповідача за даною адресою зумовлює для позивача додаткові матеріальні затрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.07.2015 року в справі №607/10347/15-ц, визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті 13 листопада 2011 року ОСОБА_3 Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2015 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Водночас з довідки №626 від 19.06.2018 року, Виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області вбачається підтвердження факту перебування у власності позивача спірного житла, водночас вказано, що АДРЕСА_1 це - колишня АДРЕСА_1.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи копії будинкової книги, у спірному будинку зареєстрований із 12.04.1991 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дядьком позивача.

Як встановлено в судовому засіданні з акту-опитування, від 13 червня 2018 р., пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у спірному будинку зареєстрований, але не проживає протягом останніх 10 років ОСОБА_2, 1965 р.н., відповідачу не вчинились перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Разом з тим, на даний час відповідач ОСОБА_2 не знявся із реєстраційного обліку із будинку АДРЕСА_1, що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом.

Тому, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 протягом десяти років, без поважних причин, не проживає у будинку АДРЕСА_1.

Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 у Великобірківську селищну раду Тернопільського району Тернопільської області заяв про його тимчасову відсутність та збереження за ним права користування спірним житлом відповідач не подавав.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача ОСОБА_2, який залишається зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1, і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 16 листопада 2018 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан