Справа № 211/5542/17
Провадження № 2/211/563/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Сарат Н.О.,

секретар: Зоріній С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, вказавши, що позивачем з 01.07.2013 р. розпочато функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди та групи будинків та споруд, обєктів благоустрою, що розташовані на прибудинокивх територіях Довгинцівського району м. Кривого Рогу, в тому числі по вул. Лісового 43. Позивачем було надано, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спожито послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р. на суму 8053 грн. 93 коп. Однак відповідачі в порушення вимог ст. 162 ЖК України не сплачували позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг, тому просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 8053 грн. 83 коп., інфляційні витрати в розмірі 1960 грн. 92 коп., 3% річних в розмірі 208 грн. 84 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву в якій проти позову не заперечували та просили розглядати справу за їх відсутності.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг які надаються ТзОВ «Житлосервіс-КР».

Згідно ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р. відповідачеві за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лісового 43/37, позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до даних інформації про стан особового рахунку № 7, відкритого на імя ОСОБА_4, в період з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р. відповідачем не здійснювалася оплата за отримані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 8053,93 грн. (а.с.4-6).

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-IV, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст. 20 Закону).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В письмових поясненнях до наданих суду доказів зазначено, що надання житлово-комунальних послуг є обовязком виконавця, а споживачі, у свою чергу, зобовязані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Так, ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює свої управлінські функції та відповідачам було надано послуги з утримання будинку, споруд і прибудинкової території на загальну суму 8053 грн. 93 коп. за період з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р., що підтверджується наданою інформацією. Так, за вказаний період ними було надано послуги з прибирання прибудинкової території, з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, з поточного ремонту конструктивних елементів, з дератизації, з дезінсекції, послуги аварійної бригади, диспетчерської служби, з технічного обслуговування та поточного ремонту систем протипожежної автоматики та димовидалення, з обслуговування димовентиляційних каналів, з підготовки будинку до роботи в осінньо-зимовий період, планові загальні та профілактичні огляди житлових будинків, про що ними надано суду первинну документацію акти, довідки, розрахунки наряди-завдання,кошториси, інформації про витрати, тощо. Зазначено, що послуги надавалися всьому житловому будинку, а не одноособово конкретному споживачу, всі співвласники житлових та нежитлових приміщень несуть солідарну участь в оплаті за дані послуги залежно від своєї частки у майні будинку, ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює розрахунки тарифу на послугу з утримання будинку, споруд та прибудинкової території включно на підставі положень Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» та утримує будинок в цілому, а не окремі його частини.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зобов'язаний проводити оплату наданих послуг, однак не виконував належним чином зобов'язання, заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню у примусовому порядку.

Вказані в позові обставини відповідачем не спростовані.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі №6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 208,84 грн. та інфляційних витрат в розмірі 1960,92 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості за період з 01.12.2014 року по 01.12.2017 року. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов'язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1600,00 грн. (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів у рівних частках на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 162 ЖК України, ст.ст. 257, 264, 267, 509, 525 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284 ЦПК ЦПК України,суд ,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: Лісового 43/37, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: Лісового 43/37 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», код МФО 305750 , р/р 6688, юридична адреса: 50049, м.Кривий Ріг, вул.Спаська, 17А, заборгованість по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2014 р. по 01.12.2017 р. у розмірі 8053 (вісім тисяч пятдесят три) гривні 93 коп., інфляційні витрати в розмірі 1960 (одна тисяча девятсот шістдесят) гривень 92 коп., 3% річних в розмірі 208 (двісті вісім) гривень 84 коп. та судовий збір в рівних частках з кожного в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О.Сарат