14.03.2018 Єдиний унікальний номер 205/7723/15-ц
Єдиний унікальний номер № 205/7723/15-ц
Провадження № 2/205/352/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» 23.10.2015 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 43200,00 доларів США на термін до 05.06.2028 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 04.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Також 04.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки. Разом з тим, відповідачі свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту та процентам, розмір якої станом на 08.10.2015 року склав 30844,82 доларів США, та пеня в розмірі 15072,69 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість щодо повернення кредиту та сплати процентів в сумі 30844,82 доларів США, пеню в розмірі 15072,69 грн., судовий збір у розмірі 10067,21 грн.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» у заяві від 06.03.2018 року просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 04.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 53-56), та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 43200,00 доларів США на строк до 05.06.2028 року, а позичальник зобовязався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором та графіком погашення кредиту (а.с. 6-15).

З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 04.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 53-56), та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/П, згідно умов якого поручитель зобовязався перед позивачем відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 16-18).

Також 04.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 53-56), та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0/П/1, згідно умов якого поручитель зобовязалась перед позивачем відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 19-21).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 08.10.2015 року становить 30844,82 доларів США, з яких: 27981,00 доларів США заборгованість за кредитом, 2863,82 доларів США заборгованість по процентам. Крім того, пеня становить 15072,69 грн. (а.с. 22-36).

Позивачем 19.06.2015 року було направлено відповідачам вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 60-71). Однак до цього часу заборгованість за кредитом сплачено не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, розяснено, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення.

Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет.

Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15 та від 10.02.2016 р. у справі № 6-1680цс15.

Приймаючи до уваги наявність у позивача дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року на використання іноземної валюти на території України (а.с. 49-51) та з урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка ними добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 08.10.2015 року в розмірі 30844,82 доларів США, з яких: 27981,00 доларів США заборгованість за кредитом, 2863,82 доларів США заборгованість по процентам; та пеню в сумі 15072,69 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10067,21 грн. (а.с. 36а) покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 47-49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 15-16, 192, 525-526, 530, 533, 553-554, 599, 610, 629, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, місцезнаходження: 61050 м. Харків, пр. Московський, 60) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: 49000 АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: 49000 АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3, місце проживання: 49000 м. Дніпро, СавкінаАДРЕСА_2) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: 49000 АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: 49000 АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3, місце проживання: 49000 м. Дніпро, СавкінаАДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, місцезнаходження: 61050 м. Харків, пр. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.06.2007 року станом на 08.10.2015 року в розмірі 30844,82 доларів США (тридцять тисяч вісімсот сорок чотири долари США 82 центи), з яких: 27981,00 доларів США заборгованість за кредитом, 2863,82 доларів США заборгованість по процентам; та пеню в сумі 15072,69 грн. (п'ятнадцять тисяч сімдесят дві гривні 69 копійок).

Стягнути рівними частками з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: 49000 АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: 49000 АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3, місце проживання: 49000 м. Дніпро, СавкінаАДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, місцезнаходження: 61050 м. Харків, пр. Московський, 60) судовий збір у розмірі 10067,21 грн. (десять тисяч шістдесят сім гривень 21 копійка).

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2018 року.

Суддя Н.В. Басова