Провадження № 2/522/6296/18
УХВАЛА

26 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, за участю третіх осіб - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання втратившими право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, за участю третьої особи - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 33 в будинку № 14 по узвозі Маринеско в м. Одеса. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19.04.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Під час шлюбу в них народилась донька ОСОБА_3. У подальшому, 24.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний. На теперішній час у квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, проте більше як 6 місяців відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі та не допомагають нести затрати по оплаті житлово-комунальних послуг, а їх реєстрація в квартирі заважає позивачу розпоряджатися нерухомим майном на його розсуд та значно обмежує його законні права.

Заочним рішенням суду від 14.12.2017 року було визнано ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_3 такими, що втратило право користування квартирою №33 в будинку №14 узвіз Маринеско в м. Одесі.

Відповідачка 14.03.2018 року звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, винесеного судом 14.12.2017 року та ухвалою суду від 27.04.2018 року зазначене рішення скасовано і справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого судового засідання на 13.06.2018 року.

Ухвалою суду від 03.06.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 18.10.2018 року.

18.10.2018 року розгляд справи було відкладено на 26.11.2018 року у звязку з неявкою сторін.

23.10.2018 року на електрону адресу суду та 08.11.2018 року курєрською доставкою до суду надійшли клопотання відповідачки, які аналогічні за змістом, та згідно яких просила передати дану цивільну справу на новий розгляд за підсудністю до Ірпіського міського суду Київської області за місце фактичного проживання відповідача, а саме Київська обл.., м. Ірпінь, вул. Северинівська, 97..

У судовому засіданні 26.11.2018 року позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідачки та передачі справи до відповідного суду м. Києва.

Інші сторони у судове засідання не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Суд, з урахуванням вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалив розглянути клопотання відповідачки про передачі справи за підсудністю до іншого суду за відсутності відповідачки та представника третьої особи, сповіщених належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Крім того, у відповідності до ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

У відповідності до ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) зясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

У відповідності до ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно ст. 210 ЦПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено, що питання про передачу справи за підсудністю до іншого суду має вирішуватись судом, а отже і заявлятись відповідні клопотання сторін, на стадії підготовчого розгляду справи.

Аналогічні положення були передбачені і в ЦПК України в редакції на час подання даного позову, тобто станом на 08.11.2017 року.

Якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил виключної підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК в ред.. станом на 08.11.2017 року).

Між тим, як вбачається з матеріалів справи підготовче судове засідання було закрито ухвалою суду від 13.06.2018 року у присутності відповідачки, після цього справа вже вдруге призначалась до судового розгляду.

У відповідності до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема: брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, учасники справи зобовязані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачка звернулась до суду із відповідним клопотанням до суду, пропустивши процесуальний строк, встановлений для подання відповідного клопотання (поважних причин пропуску не зазначено та клопотань про поновлення вказаних строків не надано).

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю за місцем проживання відповідача підлягає поверненню без розгляду.

Крім того, провадження по справі було відкрито 14.11.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції станом на 14.11.2017 року) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність).

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Отже, провадження по справі було відкрито у відповідності до положень діючого на той час процесуального законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі неможливості прибуття до суду м. Одеси відповідачка не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним клопотанням про розгляд справи в режимі відеконференції.

Керуючись ст. ст.3, 13, 27-28, 30, 31, 43, 49, 126, 182-183, 189, 197, ст. 209, 222, 223, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю за місцем проживання відповідача - повернути без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 28.11.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі