Справа №522/3135/18
Провадження №2/522/5433/18
УХВАЛА

07 грудня 2018 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення компенсації вартості,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 22.02.2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення компенсації вартості за 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 у сумі 97 468,00 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2018 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.

19.03.2018 року позивачкою було подано заяву, якою вона усунула недоліки, встановлені в ухвалі суду від 26.02.2018 року.

Ухвалою суду від 21.03.2018 року прийнята до провадження та призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання на 18.04.2018 року.

В підготовче судове засідання 18.04.2018 року зявився представник позивачки ОСОБА_3, який позов підтримав, також заявив клопотання щодо відкладення розгляду справи для надання додаткових документів.

Відповідач у підготовче засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив, відкласти розгляд справи на 21.05.2018 року для надання суду документів в підтвердження позову.

У підготовче засідання 21.05.2018 року зявився представник позивача ОСОБА_3, надав уточнену позовну заяву та заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

У підготовче засідання зявився відповідач ОСОБА_2, заявив клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку з тим, що він не знайомий з матеріалами справи.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив, відкласти розгляд справи на 27.08.2018 року та прийняти уточнену позовну заяву.

В підготовче судове засідання 27.08.2018 року сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.10.2018 року.

З 10.09.2018 року по14.09.2018 року суддя перебувала у відрядженні.

З 24.09.2018 року по 05.10.2018 року суддя перебувала у відпустці.

У судове засідання призначене на 18.10.2018 року позивачка та її представник не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить підпис представника позивачки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 06.12.2018 року.

У судове засідання призначене на 06.12.2018 року позивачка та її представник не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить підпис позивачки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, будь-яких заяв або доказів поважності неявки не надала. Також позивачка зобовязана повідомляти свого представника про слухання справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 07.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, його представник не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом у лютому 2018 року, представник позивача не цікавиться розглядом справи, ні позивач (ні його представник) не зявляються у судові засідання, не надавши докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Суд вбачає, що поштова кореспонденція з відомостями про час та місце слухання справи 18.10.2018 року та 06.12.2018 року направлялась на адресу позивачки та її представника, що знову ж таки підтверджується підписами самої позивачки та її представника у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про належне сповіщення сторони позивача

Крім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

З огляду на те, що позивачка та її представник двічі не з'явилися у судове засідання та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 131, 210, 223, 247, 257, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення компенсації вартості - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 07 грудня 2018 року

Суддя: Домусчі Л.В.

06.12.2018