Справа № 456/3463/18
Провадження № 2/456/1442/2018
РІШЕННЯ

іменем України

19 листопада 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача у їх користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 49 000 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 01.10.2015р. по вул. Коновальця в м. Стрий Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Peugeot Expert» н.з. ВС3784ЕІ під керуванням ОСОБА_2, «Honda Accord» н.з. ВС5467ВА під керуванням ОСОБА_3 та «Fiat Scudo» н.з. ВС8148СВ. Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду від 17.11.2015р. відповідача ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП автомобіль «Peugeot Expert» був застрахований в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1». Згідно поданої заяви на виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 та на виконання укладеного Полісу та Закону позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні ОСОБА_4 у розмірі 49 000 грн.. Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 під час ДТП перебував у стані алкогольного сп»яніння. На момент подачі заяви до суду кошти відповідачем виплачено не було. На підставі викладеного просять стягнути з безпосереднього винуватця ДТП ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у зворотному порядку в розмірі 49 000 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи,

поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 01.10.2015р. по вул. Коновальця в м. Стрий Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Peugeot Expert» н.з. ВС3784ЕІ під керуванням ОСОБА_2, «Honda Accord» н.з. ВС5467ВА під керуванням ОСОБА_3 та «Fiat Scudo» н.з. ВС8148СВ, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Стрийського міськрайонного суду від 17.11.2015р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 24). В подальшому, за зверненням ОСОБА_3, як потерпілої в ДТП, яка є користувачем автомобіля «Honda Accord» н.з. ВС5467ВА, на підставі страхового акту №94 від 12.02.2016р., ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 49 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР008290 від 16.02.2016р. і тим самим відшкодувало власнику автомобіля «Honda Accord» завдану внаслідок ДТП шкоду.

Окрім того, судом встановлено, що під час вказаної події ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп»яніння, вказане підтверджується актом № 211 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння від 01.10.2015року та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння № 211 від 01.10.2015р. (а.с. 22,23).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді та керування ним транспортним засобом під час ДТП в стані алкогольного сп»яніння, що спричинило пошкодження автомобіля ОСОБА_3 та завдало їй майнової шкоди є доведеною.

Згідно з ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,

діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також

шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Вищевказаним законом регламентовано, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Відповідно до положень ст.22 вказаного вище Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що за умовами полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-004381158 від 27.12.2014р., ОСОБА_2 застрахував належний йому транспортний засіб «Peugeot Expert» н.з. ВС3784ЕІ в страховій компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» на період дії страхування з 28.12.2014р. по 27.12.2015р., договір був чинним на момент настання страхового випадку. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну визначено в сумі 50 000 гривень. Франшиза становить 1000 грн. Факт ДТП було визнано страховиком як страховий випадок.

Відповідно до даного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода потерпілому під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно копії страхового акту № 94 від 12.02.2016р. та відомості № ЗР008290 від 16.02.2016р., діючи відповідно до положень ст. 8 ЗУ «Про страхування» ОСОБА_4 (як власнику автомобіля та потерпілому внаслідок страхового випадку) було нараховано та виплачено 49 000 грн. страхового відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок вищезазначеного ДТП. Вказане підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування від 12.02.2016р..

Відповідно до Звіту № 1276/15 про оцінку автомобіля марки «Honda Accord» н.з. ВС5467ВА вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, замовником якого є ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 113587,96 грн.. З вказаною сумою вартості відновлювального ремонту потерпілий ОСОБА_4 погодився, та з виплатою 50 тисяч гривень згідно полісу страхування ознайомлений, що підтверджується заявою погодженням (а.с. 53).

Як вбачається з претензії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» адресованої відповідачу ОСОБА_2 від 21.02.2018р., такі вимагають протягом десяти робочих днів від дня отримання листа, відшкодувати в порядку регресу суду 49 000 грн., а у випадку неможливості сплати укласти договір про добровільне визнання боргу в порядку регресу. Однак, як вбачається відповідачем завдані ним матеріальні збитки не відшкодовано.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на

момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до ч.1 ст.22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він перебував у стані алкогольного сп»яніння.

Виходячи з положень даних правових норм до страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача сплачений та документально підтверджений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, паспорт серії НС 788575 у користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» (КОД ) завдану матеріальну шкоду в розмірі 49 000 (сорок дев»ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, у користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_1» 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5