Справа № 1506/5922/2012
Провадження № 6/496/9/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка подання державного виконавця про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України, до врегулювання виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Свої вимоги мотивує тим, що у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 1506/5922/2012 виданий 27 травня 2013 року Біляївським районним судом Одеської області. Вищевказаний документ не одноразово перебував на примусовому виконанні у відділі. Державним виконавцем неодноразово надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак на виклики боржник не являється, про причини неявки не повідомляв.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, був повідомлений належним чином.

Вивчивши додані до подання матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 1506/5922/2012 виданий 27 травня 2013 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 24310,96 гривень.

Згідно відміток державного виконавця про виконання рішення або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин поверення, вищевказаний виконавчий документ неодноразово перебував на примусовому виконанні у відділі.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон), виконавцем 12.05.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно, належне боржнику на праві власності відсутнє, джерел отримання доходів та відкритих рахунків у банківських установах не має, пенсію не отримує.

В рамках виконавчих проваджень державним виконавцем на адресу боржника неодноразово надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не зявлявся, про причини неявки не повідомляв виконавця.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 20.07.2017 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ №140089, виданий 11.06.2013 року, органом видачі 5101, строком дії до 11.06.2023 року.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: арешт майна, перевірка майнового стану боржника.

На все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт, але згідно витягу з ДРРП на нерухоме майно та РПВ на нерухоме майно, ДРІ, ЄРЗВОНМ обєкти нерухомого майна за боржником не значаться.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник не вживає заходів щодо виконання рішення, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 90 Закону України Про виконавче провадження передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Відповідно до Указу Президента України „Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів було визнано за необхідне вжиття додаткових заходів, спрямованих на посилення забезпечення конституційних прав і свобод людини щодо належного виконання рішень судів, підвищення ефективності виконання рішень судів, зокрема удосконалення процедур, повязаних із примусовим виконанням рішень судів.

Згідно спільного листа № 25-32/463, № 25-5347 від 27.05.2008 року Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України, на сьогодні існує порядок виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобовязання, покладені на них рішеннями судів.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про державну прикордонну службу України, на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в

Аналіз норм чинного законодавства, зокрема Закону України „Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом, в тому числі тимчасового затримання або вилучення відповідних документів.

Необхідно зазначити, що згідно чинного законодавства виконавче провадження є як завершальна стадія судового процесу, а тому постановления ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде слугувати як забезпечення виконання судового рішення.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", судова практика України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону України Про виконане провадження, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Враховуючи викладене, подання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, дата народження 10.08.1978, РНОКПП НОМЕР_1, Одеська обл., Біляївський р., с. Нерубайське, вул. Степова, 73-а до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 1506/5922/2012 виданим 27.05.2013 року Біляївським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТДВ "СК"ВіДі-Страхування" грошової суми у розмірі 24310,96 грн.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яку може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Буран В.М.

02 січня 2018 року