АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 635/4995/17-ц

провадження 22-ц/790/1116/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

імена сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у спрощеному позовному провадженні м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року в складі судді Юдіна Є.О.,

у с т а н о в и в:

05 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Позовна заява мотивована тим, що з 1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 19 січня 2007 року Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом № 20. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає що, на даний час син навчається в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті на другому курсі денної форми навчання.

Син знаходиться на її утриманні, а батько не надає матеріальної допомоги.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5, який продовжує навчання у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 05 вересня 2017 року до закінчення навчання.

ОСОБА_6, - представник відповідача позов визнав частково у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень. Вказував, що ОСОБА_5 працює та має власний заробіток.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 на період його навчання в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення аліментів та задовольнити позов у повному обсязі.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Суддя апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право алишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення ( пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа розглянута за відсутності позивача та відсутності її належного повідомлення про дату та час розгляду справи.

Крім того, звертає увагу, що розмір аліментів визначено без врахування інфляційних процесів в економіці та матеріального становища відповідача - батька дитини, заробітна плата якого з часом буде збільшуватися.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 стаття 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частини 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме така правова позиція ВСУ від 05 лютого 2014 року у справі №143цс13, яка відповідно до вимог статті 360 ЦПК України ( в редакції, чінній на час ухвалення рішення) була обов'язковою для судів.

Відповідно підпункту 1 пункту 4 статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно з статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред»явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в зв'язку з продовженням навчання ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця.

Відповідно до статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (стаття 200 СК України).

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки ОСОБА_5 досяг повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач потребує матеріальної допомоги.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її підписання до Верховного Суду, відповідно вимог статті 389 ЦПК України.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубного

Л.А.Швецова