РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/1989/18

Провадження № 2/414/502/2018

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні під час загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, посилаючись на те, що в березні 2013 року між сторонами було досягнуто згоди про купівлю у відповідача житлового будинку, розташованого за адресою: 92924, Луганська область, Кремінський район, село Червонопопівка, вулиця Набережна, 75. Зазначений будинок належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округа Луганської області ОСОБА_3 за реєстровим № 1496. 20 березня 2013 року позивачем було передано відповідачу грошову суму в розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. за вказаний вище будинок, при цьому з відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов купівлі-продажу вищезазначеного будинку, що підтверджується письмовим договором купівлі-продажу будинку від 20.03.2013 року. Після отримання коштів відповідач передав позивачу всі оригінали документів на будинок. За попереднім письмовим договором нотаріальне посвідчення даного договору сторони дійшли згоди здійснити у строк до 20 березня 2016 року. Витрати за нотаріальне посвідчення даного договору здійснює продавець. В даний момент відповідач ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, уникає зустрічі. Позивач письмово звертався до відповідача з вимогою про нотаріальне посвідчення Договору (20.05.2013 року, 26.06.2013 року та 01.08.2018 року), проте відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору.

Позивач та його представник надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі з постановленням заочного рішення. 23 листопада 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні 20.03.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про купівлю-продаж житлового будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою Луганська область, Кремінський район, с. Червонопопівка, вул. Набережна, 75, за 40000,00 грн. Також у попередньому письмовому договорі зазначено, що сторони домовилися стосовно всіх істотних умов договору, зокрема стосовно передання майна та грошей, оплати послуг, передання документів та нотаріального посвідчення його у строк до 20 березня 2016 року. Позивач передав відповідачу грошові кошти, а відповідач в свою чергу документи на житло (а.с. 8-11). Вказана нерухомість належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 22.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округа Луганської області ОСОБА_3 за реєстровим № 1496. (а.с. 16-21).

Вартість житлового будинку за адресою Луганська область, Кремінський район, с. Червонопопівка, вул. Набережна, 75 згідно експертного висновку складає 39520,00 грн. (а.с. 22-26).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про нотаріальне посвідчення договору, але на даний час останній ніяких дій для цього не вчинив та ухиляється від його нотаріального посвідчення, приховує своє дійсне місцезнаходження, внаслідок чого нотаріальне посвідчення договору неможливе (а.с.12-15).

При вирішенні справи по суті, суд приймає до уваги, що 06.09.2017 р. судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України в рамках справи № 6-1288цс17 досліджували питання щодо обставин по визнанню правочину дійсним в судовому порядку в контексті ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення договору. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. В даному випадку правочин між сторонами укладено 20 березня 2013 року.

Між тим, до вказаної дати договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України (Постанови ВСУ від 30.01.2013 року № 6-162цс12 та від 19.06.2013 р. у справі № 6-49ц13 ).

Тобто, до моменту внесення змін, судова практика виходила з того, що до моменту державної реєстрації договір купівлі-продажу нерухомості юридично не є укладеним.

За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України та розяснень, які надав Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним (Рішення колегії суддів Верховного Суду України від 30 березня 2011 р.).

Окремо Верховний суд вказує, що однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Отже, між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нерухомості у 2013 році. Договір містить всі істотні умови, відбулося часткове виконання договору, а саме позивач передав грошові кошти відповідачу та отримав відповідні документи на нерухомість, при цьому сторони погодили, що здійснять нотаріальне посвідчення до 20.03.2016 року, внаслідок безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння позивач не може повноцінно скористатися своїми правами, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання угоди дійсною та встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою 92924, Луганська область, Кремінський район, село Червонопопівка, вулиця Набережна, 75 підлягають повному задоволенню.

Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося .

На підставі вище викладеного, ст. ст. 220, 640, 657 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною задовольнити повністю.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: 92924, Луганська область, Кремінський район, село Червонопопівка, вулиця Набережна, 75, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що укладена 20.03.2013 року.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: Луганська область, Кремінський район, село Червонопопівка, вулиця Набережна, 75, який розташований на неприватизованій земельній ділянці невстановленого розміру та належав ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округа Луганської області ОСОБА_3 за реєстровим № 1496.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду в загальному порядку подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М.Акулов