Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Нещеретної Л.М.,

за участю секретаря Шварцер Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису НМІ № 123669, вчиненого 27.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим за р. № 10202 про стягнення грошових коштів у розмірі 14371, 33 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором від 25.08.2007 № ZPXRFВ01811448, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, під час звернення до нотаріуса Відповідач порушив умови безспірності заборгованості, за якою може бути звернуто стягнення на майно, в тому числі кошти боржника, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, а також порушено строки для його вчинення.

Також зазначив, Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2014 року по справі № 337/7684/13-ц (провадження 2/337/356/2014) частково задоволені позовні вимоги Відповідача. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.08.2007 № ZPXRFВ01811448 з ОСОБА_1 стягнуто 9769,91 грн. Відповідачем по справі було отримано виконавчий лист № 2/337/356/2014 від 29.10.2014 року. Хортицьким відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя за зазначеним виконавчий листом було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою від 04.12.2014 ВП 45687135.

05.03.2015 виконавче провадження № 45687135 було закінчено в звязку із сплатою боргу в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2015 року.

Посилаючись на порушенням відповідачем положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пп.1.1., 1.2. п. 1, пп. 2.3. п. 2, пп.3.1., 3.4, 3.5 п. 3 глави 16 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), статті 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 2075 від 11.11.99, № 693 від 24.04.2000, № 1602 від 29.11.2001 тощо) (далі Перелік) просив суд визнати виконавчий напис від 03.10.2016 року таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник позивача не зявився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про слухання справи за його відсутністю та задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. З огляду на відзив на позов, долучений до матеріалів справи вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку.

Також зазначив, що відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус не зобовязаний витребувати будь-які інші документи, ніж ті, що зазначені у Переліку, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172.

В своєму відзиві на позов Відповідач не надав заперечень щодо наявності судового рішення від 25.07.2014 року, яке набуло законної сили, яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 25.08.2007 № ZPXRFВ01811448, а також не надавав заперечень, що в межах виконавчого провадження в примусовому порядку борг стягнуто в повному обсязі.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надав, надав заяву про слухання справи за її відсутністю.

Представник Хортицького ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, подав заяву про слухання справи без його участі, відзиву проти позову суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення сторін та враховуючи надані письмові пояснення, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.07.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі п. 19 ч. 1 ст. 34, ст.ст. 87 - 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10202, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 14371,33 грн., які є його боргом за кредитним договором від 25.08.2007 № ZPXRFВ01811448, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню.

Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.12.2017 було відкрито виконавче провадження ВП № 55400859 про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

В свою чергу, згідно з пунктом 2 Переліку документів, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин провадиться на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Щодо дотримання строків при вчиненні вищезазначеного виконавчого напису, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із закінченням строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей261,530,631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, з огляду на положення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», які слід вважати спеціальною нормою для застосування до даних спірних правовідносин, вбачається що виконавчий напис може бути вчинено виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги минуло значно більше трьох років за вимогою про стягнення основного боргу, та більше одного року за вимогою про стягнення комісії, а також на відсутність підстав для визнання заборгованості безспірною, та вчинила виконавчий напис, в якому з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 25.08.2007 року по 30.06.2017 року, тобто за період 9 років 10 місяці та 5 днів, а також на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано всіх необхідних документів, передбачених Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2014 року по справі № 337/7684/13-ц (провадження 2/337/356/2014) частково задоволені позовні вимоги Відповідача. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя 28.07.2014 року виправлено описку по справі № 337/7684/13-ц (провадження 2/337/356/2014).

Відповідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із рішення суду по справі № 337/7684/13-ц (провадження 2/337/356/2014) вбачається що ОСОБА_1 мав перед ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 938,96 грн. В той же час із виконавчому написі зазначено, що заборгованість по тілу кредиту складає 2511,75 грн., що не може свідчити про безспірність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.08.2007 № ZPXRFВ01811448.

Крім цього Відповідачем по справі було отримано виконавчий лист № 2/337/356/2014 від 29.10.2014 року.

Хортицьким відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя за зазначеним виконавчий листом було відкрито виконавче провадження № 4568735, що підтверджується постановою від 04.12.2014 ВП 45687135

05.03.2015 виконавче провадження № 45687135 було закінчено в звязку із сплатою боргу в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2015 року.

Від так, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги минуло значно більше трьох років за вимогою про стягнення основного боргу, та більше одного року за вимогою про стягнення комісії, а також на відсутність підстав для визнання заборгованості безспірною, та вчинив виконавчий напис, в якому з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 04 25.08.2007 року по 30.06.2017 року, тобто за період 9 років 3 місяці та 8 днів, а також на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано всіх необхідних документів, передбачених Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, та те що за кредитним договором від 25.08.2007 №ZPXRFВ01811448 заборгованістьстягнуто в судовому порядку, згідно рішення суду від 25.07.2014 року по справі № 337/7684/13-ц (провадження 2/337/356/2014), яке виконано в повному обсязі в межах процедури виконавчого провадження.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також суду зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не надано доказів оплати ним витрат на правову допомогу, яку надавала йому адвокатське бюро «Адвокатська Контора Козаря» то стягнення з ПАТ «КБ «Приватбанк» цих судових витрат є необґрунтованим.

Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, а саме судовий збір у сумі 1057,20 гривень.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 144, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис НМІ 123669, вчинений 27.7.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованим за р. № 10202про стягнення грошових коштів у розмірі 14371,30 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором від 25.08.2007 № ZPXRFВ01811448, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 69076, Запоріжжя, АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 1057,20 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна