233 № 233/5856/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частку у спільному майні. Свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що з січня 2009 року по травень 2017 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 та вела з ним спільне господарство. З січня 2009 року по вересень 2014 року вони мешкали разом у її будинку по вул. Тітова,44 м. Костянтинівки, а з вересня 2014 року по 31 травня 2017 року по вул. Злагоди, 18/39. Від ОСОБА_6 28.01.2009 року вона народила доньку Єлізавету, та у свідоцтві про її народження записала ОСОБА_7, тобто імя та по-батькові її фактичного батька. 06 липня 2011 року перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 вони придбали автомобіль ВАЗ 217230-124-01 чорного кольору у м. Краматорську в автосалоні «Талісман». 31 травня 2017 року ОСОБА_6 раптово помер. Тому просила встановити факт її проживання однією родиною з січня 2009 року по травень 2017 року із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 31 травня 2017 року у м. Лиман, Донецької області; визнати автомобіль ВАЗ 217230-124-01 чорного кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № ХТА217230В0161697 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та її, та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного автомобіля.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по суті заявлених вимог не заявили (а.с.45,46,48).

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, тому що факт проживання позивачки із ОСОБА_6 однією родиною більше пяти років по день його смерті 31 травня 2017 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, у судовому засіданні пояснили, що знали протягом тривалого часу позивачку ОСОБА_1 та ОСОБА_6, які проживали разом без реєстрації шлюбу спочатку по вул. Тітова а з 2014 року по 31 травня 2017 року по вул. Злагоди, 18/39, оскілки придбали квартиру за вказаною адресою. За час спільного проживання у них народилась донька Єлізавета. Крім того, приблизно у 2011 році вони придбали автомобіль «ВАЗ» чорного кольору.

Крім того доводи позивачки підтверджуються також письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи і які були досліджені у судовому засіданні: довідками житлово-експлуатаційних організацій, виданих на підставі пояснень сусідів щодо спільного проживання позивачки із ОСОБА_6 у будинку №44 по вул. Тітова м. Костянтинівки у період з січня 2009 року по вересень 2014 року та у період з вересня 2014 року по 31 травня 2017 року по вул. Злагоди, 18/39 (а.с.11-14); документами на придбання автомобілю ВАЗ 217230-124-01 чорного кольору, 2011 року випуску, кузов № ХТА217230В0161697 в автосалоні «Талісман» м. Краматорська 06.07.2011 року на покупця ОСОБА_6; свідоцтвом про реєстрацію автомобіля САК 433766 від 13.01.2012 року (а.с.7-10); фотознімками автомобіля (а.с.18).

31 травня 2017 року у м. Лиман Донецької області помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що засвідчується копією свідоцтва про смерть від 06 червня 2017 року, виданим Костянтинівським міським відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області (а.с.6).

Тобто, встановлення юридичного факту має значення для вирішення питання щодо спадкування та визнання права власності на частку у спільному майні.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», встановлено, що розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ майна подружжя», при застосування ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. З ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4,12,13,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частку у спільному майні,- задовольнити.

Встановити факт проживання однією родиною з січня 2009 року по травень 2017 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 31 травня 2017 року у м. Лиман, Донецької області, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати автомобіль ВАЗ 217230-124-01 чорного кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № ХТА217230В0161697 спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, 20 лютого 186 року народження, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля ВАЗ 217230-124-01 чорного кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов №ХТА217230В0161697.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 05 лютого 2018 року, повний текст рішення буде складено до 15 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1, 20 лютого 186 року народження, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачі: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: 85106, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Черняховського, 5;

ОСОБА_4, проживає: 92904, Луганська область, м. Кремінна, вул. Центральна, 8/3;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає: 85106, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Черняховського, 4.

Суддя