АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1742/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Смілянського комунального виробничого підприємства «Комунальник» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_5 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року, постановлену під головуванням судді Опалинської О.П., у справі за поданням головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, -

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року головний державний виконавець Педченко А.С. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, посилаючись на те, що в Смілянському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 51613101 від 08.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/93/16ц, 2/703/386/16 від 21.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь СКВП «Комунальник» 34 000 грн. поворотної фінансової допомоги і 1 218 грн. судових витрат, а всього 35 818 грн. боргу.

Постановою від 08 липня 2016 року відкрито виконавче провадження. Копію постанови направлено боржнику для виконання.

В звязку з тим, що боржником в термін, встановлений на самостійне виконання рішення суду не виконано, державним виконавцем розпочато примусове виконання виконавчого документа.

Боржник ігнорує вимоги державного виконавця, не вживає ніяких заходів щодо повного або часткового погашення боргу, тому державний виконавець в поданні просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_7 в праві виїзду за межі України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року у задоволенні подання головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі Смілянське КВП «Комунальник» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, прийняту за неповного зясування обставин справи, невідповідністю висновків обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, а по справі постановити нове рішення, яким подання державного виконавця Смілянського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7 задоволити та тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_7

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994 року (зі змінами), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під поняттям ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Так, на момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01 лютого 2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В силу положень ст. 33 Конституції України особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобов'язання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеному у цьому Пакті.

Отже, зі змісту вищезазначених норм вбачається, що обов'язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є свідоме ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших громадян.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні в Смілянському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 51613101 від 08 липня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/93/16ц, 2/703/386/16 від 21 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь СКВП «Комунальник» 34 000 грн. поворотної фінансової допомоги і 1 218 грн. судових витрат, а всього 35 818 грн. боргу.

Постановою від 08 липня 2016 року відкрито виконавче провадження і надано боржнику строк самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Проте матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_7 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_7 являється власником 1/2 частини квартири № 13 по вул. Леніна (Незалежності), 55 в м. Сміла.

Постановою державного виконавця від 23 серпня 2016 року на все майно ОСОБА_7 накладено арешт.

Згідно листа в.о. начальника Смілянського МВ ДВС №9-1-40/11082 від 23 серпня 2016 року, копія постанови про накладення арешту була направлена боржнику для відома.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником копії постанови про накладення арешту.

Постановою про примусовий привід від 04 жовтня 2016 року державним виконавцем здійснено примусовий привід ОСОБА_7, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного виконавця Яшник М.С. на 25.10.2016 року.

Як вбачається із рапорту інспектора Смілянського ВП, що при виконанні примусового приводу боржника ОСОБА_7 встановлено, що останній АДРЕСА_1, не проживає.

Відповідно до виклику державного виконавця № 9-1-40/14539 від 14 листопада 2016 року ОСОБА_7 зобовязувався зявитися до Смілянського міського ВДВС на 21.11.2016 року.

Відповідно до листа територіального сервісного центру № 7141 від 16 листопада 2016 року № 31/23/41-581 станом на 15.11.2016 року за ОСОБА_7 транспортні засоби серед зареєстрованих не значиться.

Із листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 10/10-16/1611/03 від 16 листопада 2016 року інформація про наявність майна (транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок), яке належать фізичним та/або юридичним особам стосовно ОСОБА_7 відсутнє.

Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №09/04 25198 інформація стосовно ОСОБА_7, як власника значного пакета акцій емітентів, відсутня.

Згідно акту від 01 грудня 2016 року державного виконавця встановлено, що при виході за адресою : АДРЕСА_2, майна та грошові кошти, що належать боржнику під час перевірки не виявлено.

Згідно листа Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації від 23 грудня 2016 року ОСОБА_7 перетинав кордон у пункті пропуску ОСОБА_8 24 серпня, 13 і 15 жовтня, 22 і 24 грудня 2016 року.

19 вересня 2017 року державним виконавцем було направлено запит до ТОВ «Світ-ойл» про надання вичерпної інформації про наявність будь-якого майна та грошових активів, що зареєстроване за боржником.

30 листопада 2017 року державним виконавцем було повторно направлено запит до ТОВ «Світ-ойл» про надання вичерпної інформації про наявність будь-якого майна та грошових активів, що зареєстроване за боржником.

Згідно акту від 08 жовтня 2017 року державного виконавця встановлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_2, на стук у двері ніхто не відчинив, залишено виклик.

Із наведеного вбачається, що державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» з часу відкриття виконавчого провадження і до звернення державного виконавця до суду з вказаним поданням, проте не надано належних доказів, що боржник ОСОБА_7 отримував копії зазначених вище постанов та свідомо ухилявся від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Також, в поданні державного виконавця не обґрунтовано в чому полягає умисне невиконання боржником рішення суду. Зазначено лише про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника, застосування примусового приводу відносно боржника і наявність у боржника 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.

Враховуючи вищенаведене та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_7 від виконання покладених на нього рішеннями суду зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_7

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Смілянського комунального виробничого підприємства «Комунальник» в особі ліквідатора, арбітражного керуючого ОСОБА_5 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Стягнути із Смілянського комунального виробничого підприємства «Комунальник» на користь держави судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: