Справа № 215/2965/18
У Х В А Л А

09 липня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним; третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.07.2018 відкрито провадження по даній справі.

До зазначеною позовної заяви позивачем ОСОБА_1 додано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує, що нею до суду подано позов про визнання недійсним договору дарування 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, укладеного 08.06.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4. Оскільки відповідач ОСОБА_2 може розпорядитись вказаним майном та здійснити його відчуження на користь третіх осіб, а це в подальшому ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, тому позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт на 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Розгляд заяви про забезпечення позову, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 задоволено позов ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» заборгованість у розмірі 33139,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13349,79 грн. (а.с.9-11). На підставі даного рішення, постановою державного виконавця від 31.08.2017 відкрито виконавче провадження та ухвалена постанова від 31.08.2017 про арешт майна боржника (а.с.5, 6).

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 змінено стягувача з ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» на ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.4).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 скасовано та ухвалено нове про стягнення з ОСОБА_3 на користь з ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» заборгованості у розмірі 33139,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13349,79 грн. (а.с.9-11).

На підставі даної постанови, державним виконавцем ухвалено постанову від 05.06.2018 про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту майна боржника (а.с.8).

08.06.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.12-13).

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.07.2018 відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним; третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.2-3).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з позовної заяви,обєктом спору є договір дарування від 08.06.2018, згідно якого ОСОБА_2 набув право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, укладений після закінчення виконавчого провадження у звязку з ухваленням постанови Апеляційним судом Дніпропетровської області від 15.05.2018 про стягнення з неї на користь з ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» заборгованості у розмірі 33139,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13349,79 грн.

Суд вважає, що дійсно наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову та існують ризики утруднення виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки відповідач ОСОБА_3 усвідомлюючи необхідність виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 про стягнення з неї заборгованості та можливе її виконання в примусовому порядку шляхом реалізації з публічних торгів наявного в неї майна, почала відчужувати належне їй майно, а саме 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області шляхом укладення оспорюваного договору дарування (а.с.12-13).

Але суд вважає, що достатнім для забезпечення в подальшому виконання рішення суду, має бути застосований захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, оскільки зазначене майно не є предметом спору між сторонами та накладення арешту призведе до порушення права власності.

Таким чином, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково та забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним шляхом встановлення заборони на відчуження 1/3 частину нежитлового приміщення №18 в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_2

На підставі п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9,керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Встановити заборону відчуження 1/3 частини нежитлового приміщення №18, загальною площею 204 кв.м., в будинку №40 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: