Постанова

Іменем України

31 січня 2018 року

м. Київ

справа № 550/732/16-ц

провадження № 61-1250св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 січня 2017 року у складі судді Антонова А. А. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

21 березня 2017 року у складі колегії суддів Чумак О. В., Бондаревської С. М., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 18 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредитні кошти в розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % на рік а суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Узвʼязку із тим, що ОСОБА_4 свої зобовʼязання за кредитним договором належним чином не виконала, станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 34 876 грн 81 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 7 289 грн 57 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 23 250 грн 25 коп., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 2 200 грн, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штраф (процентна складова) 1 636 грн 99 коп.

За таких обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість в розмірі 34 876 грн 81 коп.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 11 січня

2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 34 876 грн 81 коп. та судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачці платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом, який неодноразово змінювався, а відповідач користувалася кредитними коштами та не здійснювала їх повернення позивачу. Також суд дійшов висновку про те, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження того, що переказ коштів 16 квітня 2014 року з кредитної картки, яку вона отримала від Банку, був здійснений третіми особами внаслідок шахрайський дій. При цьому вона не вчиняла дій, які сприяли зняттю коштів іншими особами.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 січня

2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

12 квітня 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення договору б/н від 18 грудня 2006 року та договору про надання банківських послуг від

10 травня 2001 року на підставі підписаної анкети-заяви.

Суди дійшли до помилкового висновку, що списання коштів з кредитної картки заявника сталось внаслідок дій останньої, а саме: повідомлення третій особі номеру кредитної картки з метою отримання грошового переказу на неї, а потім після використання вказаної кредитної картки в банкоматі шляхом її авторизації за допомогою свого ПІН-коду, що зумовило переказ коштів третій особі.

Крім того, заявник вказує, що розрахунок заборгованості, який було надано ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження факту заборгованості за кредитним договором, не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 січня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 грудня 2006 року, ОСОБА_5, ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг та підписавши відповідну заяву, отримала у Банку кредитну картку, яка прив'язана до її карткового рахунку, відповідно до тарифів якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

10 травня 2011 року ОСОБА_4 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБапнк», якою виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку «Кредитка «Універсальна».

Підписом в анкеті-заяві відповідач зазначила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», затверджених наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 березня 2010 року № СП-2010-256, а також з Тарифами, які надані їй для ознайомлення у письмовій формі, та які разом з Пам'яткою клієнта, становлять між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

03 січня 2013 року відповідачці була видана нова кредитна картка/рахунок

з терміном дії до 11/15 з кредитним лімітом, розмір якого декілька разів змінювався та з 18 січня 2013 року був встановлений на рівні 10 000 грн.

16 квітня 2014 року о 15 год. 09 хв. через банкомат Банку в смт. Чутове,

вул. Перемоги, 4, був проведений переказ грошових коштів у розмірі 6 565 грн з належної відповідачці кредитної картки на іншу картку, в підтвердження чого банкомат видав відповідачці чек № 1, код авторизації 889042.

Зазначене також підтверджується довідкою Банку від 22 квітня 2014 року

№ 678628 за період з 15 квітня 2014 року по 16 квітня 2014 року, згідно з якою 16 квітня 2014 року з картки була проведена операція по переказу на картку через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк» смт. Чутове, вул. Перемоги, 4, суми у валюті операції в розмірі 6 827 грн 60 коп., з яких 6 565 грн сума у валюті картки та 262 грн 60 коп. сума комісії, а також довідкою Банку від

07 листопада 2016 року № 20.1.0.0.0/7-20161101/1059.

16 квітня 2014 року відповідач звернулась до Чутівського РВ УМВС України в Полтавській області із заявою, в якій просила розшукати та притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 16 квітня 2014 року близько 15 год. 00 хв. з належної їй кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 6 565 грн. В той же день інформація про це кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0000245 за частиною першою статті 190 КК України і на час розгляду даної цивільної справи в суді апеляційної інстанції проводилося досудове розслідування.

29 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про призупинення фінансових дій щодо виплати та нарахування процентів на суму 6 565 грн, 262 грн 60 коп., комісії банку, по кредитній карті

№ 715184 у зв'язку з порушенням кримінальної справи за фактом шахрайства.

Листами від 06 травня 2014 року,12 травня 2014 року, 16 травня 2014 року,

22 травня 2014 року, 16 червня 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_4 про те, що грошові кошти з карткового рахунку у сумі 6 565 грн переведені нею самостійно через банкомат САPL1879. Зупинити нарахування відсотків на вказану суму неможливо.

За повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07 серпня 2014 року, за період з 16 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року у банку зареєстровано звернення від ОСОБА_4 за № 2949 від 29 квітня 2014 року, № 19 та № 7359 від

30 квітня 2014 року.

Згідно виписки із карткового рахунку, у період з 03 січня 2013 року по 16 липня 2014 року відповідач ОСОБА_4 постійно користувалася кредитною карткою, у тому числі 16 квітня 2014 року здійснено переказ грошових коштів у сумі 6 565 грн, комісія 262 грн 60 коп. через банкомат 1879 в смт. Чутово.

За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст частини першої статті 1054, частини першої статті 1055 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України) встановили, що ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання за договором, наддав ОСОБА_4 платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом, який неодноразово змінювався, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідач користувалася кредитними коштами та в порушення умов договору не здійснювала їх повернення позивачу, а тому сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені ОСОБА_4 у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Також є безпідставними доводи заявника про те, що суди дійшли до помилкового висновку, що списання коштів з кредитної картки заявника сталось внаслідок дій останньої, а саме: повідомлення третій особі номеру кредитної картки з метою отримання грошового переказу на неї, а потім після використання вказаної кредитної картки в банкоматі шляхом її авторизації за допомогою свого ПІН-коду, що зумовило переказ коштів третій особі. Судами встановлено, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що переказ коштів 16 квітня 2014 року з кредитної картки, яку вона отримала від Банку, був здійснений третіми особами внаслідок шахрайський дій. Вона також не довела, що не вчиняла дій, які сприяли зняттю коштів іншими особами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 січня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 березня

2017 рокузалишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська