Справа № 638/5665/18
Провадження № 2/638/3308/18
УХВАЛА

іменем України

15 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву про відвід судді, поданої представником відповідача ОСОБА_1, та заяви про самовідвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської спеціалізованої школи № 109 ХР про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

24.09.2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді Штих Тетяни Василівни. Заявник вважає, що суддя не може брати участь в справі і підлягає відводу, оскільки між ним та суддею, а також членами її сім*ї впродовж тривалого часу підтримуються дружні стосунки і в зв»язку з цим суддя може бути побічно заінтересована в результаті розгляду справи.

Відвід судді Штих Т.В. є необґрунтовним та задоволенню не підлягає з огляду на наступне: у відповідності до ст. ст. 36,37,38 ЦПК підстави для відводу визначені цими статтями. Наведені заявником аргументи не доводять заінтересованості судді Штих Т.В., вказаними статтями не передбачені. Крім того, у відповідності до ст. 39 ЦПК України відвід судді має бути вмотивованим та заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання. З матеріалів справи вбачається, що заявник 01.06.2018 року надавав суду клопотання про відкладення судового засідання, а заяву про відвід судді подав лише через три місяці після цього. Цих обставин достатньо для прийняття рішення про відмову в задоволенні відводу самостійно від іншої обставини необґрунтовності зацікавленості в результаті розгляду справи.

Суд вважає, що в заявленому клопотання слід відмовити.

Між тим, суддя вважає за необхідне довести до учасників справи, що суддею Штих Т.В. надавалася довіреність на керуванння її транспортним засобом з 09.04.2010 року по 09.05.2010 року ОСОБА_3, оскільки в той час він працював разом з чоловіком судді. Суддя ШтихТ.В. впевнена в тому, що суд повинен не тільки бути неупередженим і незацікавленим, а й сприйматися сторонніми спостерігачами як саме такий.

Попри це, суд вважає, що у зв*язку з виникненням обставин, які можуть викликати сумнів в об*єктивності та неупередженості судді в інших учасників процесу, слід задовольнити заяву про самовідвід.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_4 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Суддя під час здійснення судочинства зобов'язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.

Аналізуючи викладені в заяві посилання позивача доводи, суд приходить до висновку про не доведеність вказаних обставин.

Суд, звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

На підставі ст.ст. 39,40 ЦПК України,-

у х в а л и в :

В клопотання представника відповідача про відвід судді відмовити.

Задовольнити заяву про самовідвід. Справу передати на повторий автоматичний розподіл між суддями.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: