ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 646/1786/18

провадження № 22-ц/818/211/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 червня 2011 року в складі судді Теслікової І.І., у справі за поданням старшого державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Абрамяна М.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року задоволено подання старшого державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області) Абрамяна М.С. Тимчасово обмежено керівника Державного підприємства «Диканівська виправна колонія №12» управління державного департаменту України з питань покарань в Харківській області ОСОБА_1 у праві виїду за межі України до виконання ним зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що держаним виконавцем не надано належних доказів його ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням на підприємство, керівником якого він був на час постановлення ухвали, ухвала суду першої інстанції не містить жодних мотивів, з яких суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для задоволення клопотання про обмеження його у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що наявність в установи, керівником якої є ОСОБА_1, невиконаних зобов'язань, покладених судовими рішеннями, є безумовною підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 377-1 ЦПК України, в редакції яка була чинною на час постановлення ухвали, були визначені повноваження суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), яке вирішується за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка була чинною на час постановлення ухвали, передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов'язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов'язань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції вищевказаних положень закону не врахував, не навів мотивів, які свідчать про винну поведінку керівника боржника у виконавчому провадженні, а тому дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 червня 2011 року скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова