Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1596/17

Номер провадження: 2/511/42/18

21 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря Ніколас С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Самсій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Відділ надання адміністративних послуг Апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету, орган опіки та піклування Роздільнянська районна державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів, в якій просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування жилим приміщення - будинком по АДРЕСА_2 який належить їй на праві власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 18.06.2013 року. Відповідач ОСОБА_3 це її донька, ОСОБА_4 чоловік доньки та ОСОБА_5 її онука. На прохання доньки вона зареєструвала їх в належному їй будинку. Відповідачі по справі жодного дня в її будинку не проживали, не проживають вони в ньому і на даний час. Вирішити це питання в добровільному порядку відповідачі відмовляються. Вона бажає розпорядитись належною їй власністю, оформити право на пільги по оплаті житлово-комунальних послуг. Тому посилаючись на дані обставини, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_2 так як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2011 року, ОСОБА_5, з 2014 року в будинку не проживають.

Ухвалою суду від 14.09.2017 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, було замінено третю особу Роздільнянський сектор ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області на Відділ надання адміністративних послуг Апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету.(а.с.21)

Ухвалою суду від 14.09.2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено - орган опіки та піклування Роздільнянська районна державна адміністрація.(а.с.23)

Ухвалою суду від 03.09.2018 року зобов'язано орган опіки та піклування надати суду висновок про доцільність позбавлення права користування житловим приміщенням неповнолітньої ОСОБА_5. (а.с.137)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити частково. Суду пояснила, що відповідач ОСОБА_4 04.09.2018 року в добровільному порядку знався з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою, в зв'язку з чим нею 24.10.2018 року було подано заяву, про залишення позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 без розгляду. Також зазначила, що відповідачі жодного дня з моменту реєстрації в її будинку не проживали та не проживають в ньому і на теперішній час. Витрат по його утриманню не несуть. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою створює їй перешкоди в користуванні житлом.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Однак в судове засідання не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачам повідомлення, в зв'язку з тим, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають.

Судова повістка надсилалась відповідачам в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи Вовк О.В., в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність.(а.с.129)

Представник третьої особи - Самсій О.В. в судовому засіданні пояснила, що в будинку належному ОСОБА_1 зареєстрована малолітня - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Питання щодо зняття з реєстраційного обліку малолітньої дитини було розглянуто на засідання сесії Роздільнянської РДА та було надано висновок про доцільність позбавлення права користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.10.2018 року, окрім того вказаним висновком зобов'язано ОСОБА_4 зареєструвати доньку.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 18.06.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 18.06.2013 року. (а.с.9)

Згідно копії домової книги, заведеної за адресою місця розташування будинку ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 наявної в матеріалах справи, за вказаною адресою зареєстровані - рідна донька позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована у вказаному будинку з 09.07.2010 року, а також її малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 16.12.2014 року. (а.с.8)

Також ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зять позивачки зареєстрований за вказаною адресою з 26.08.2015 року. На час розгляду даної справи 04.09.2018 року його знято з реєстрації за вказаною адресою згідно поданої ним заяви, таким чином вказана особа на теперішній час добровільно знялась з реєстрації в будинку позивачки. (а.с.163)

Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 18.07.2017 року, наданого в суд позивачем в підтвердження факту непроживання вказаних осіб в будинку, складеного комісією Роздільнянської міської ради, за участю сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітня ОСОБА_5 лише фактично зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 але за місцем реєстрації не проживають, їх особистих речей під час огляду не виявлено. (а.с. 13)

Даний факт в суді також підтвердили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 , які пояснили, що донька позивачки ОСОБА_3 та члени її родини не проживають в будинку позивачки, а з деякого часу навіть не підтримують з матір"ю стосунків і її не відвідують. Свідки підтвердили в суді, що вказані особи проживають в м. Одеса з 2011 року, даний будинок не використовують для проживання.

Оскільки позивачка просить визнати втратившою право на користування будинком також її малолітню онуку ОСОБА_5, то суд з метою дотримання прав дитини залучив до участі у справі орган опіки та піклування Роздільнянської РДА та відповідно до ст.19 СК України зобов'язав їх дослідити умови поживання сім"ї та надати суду висновок про доцільність позбавлення прав користування житлом малолітньої.

Із наданого суду письмового висновку Роздільнянської РДА про позбавлення права користування житловим приміщенням №2780/1/15/01.33 від 31.10.2018 року , яке розташоване по АДРЕСА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом встановлено наступні обставини життя дитини.

Дитина проживає з матір"ю та батьком в АДРЕСА_1 в гуртожитку Одеської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області №4, де згідно Договору про надання житлової кімнати у тимчасове користування від 15.10.2015 року їм надано житлову кімнату на родину в складі трьох чоловік. (а.с.178)

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.11.2017 року створені належні умови для проживання дитини, облаштоване дитяче місце і відповідачі по справі дійсно там проживають.(а.с.179)

Також судом встановлено, що після звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_4 добровільно знявся з реєстрації за адресою по АДРЕСА_2, та на теперішній час зареєстрований в АДРЕСА_3 .(а.с.136)

Окрім того зазначили, що ОСОБА_4 подав до служби у справах дітей Роздільнянської РДА заяву, в якій повідомив, що на даний час він вирішує питання щодо реєстрації своєї доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі.

Таким чином, комісія, враховуючи подані заяви та інтереси дитини прийшла, до висновку про доцільність позбавлення права користування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2 та зобов'язано ОСОБА_4 зареєструвати доньку ОСОБА_5 (а.с.151)

Позивач просить визнати втратившими право на користування житлом відповідачів, так як вони будинок для проживання не використовують, витрат по його утриманню не несуть, а їх реєстрація в будинку створює їй труднощі в розпорядженні та утриманні будинком, а тому суд вважає, що дані спірні відносини стосуються захисту права власності позивача на житло .

Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Суд, дослідивши по справі надані сторонами докази, встановивши зміст спірних правовідносин і відповідність заявлених вимог нормам права, прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Позивач по справі ОСОБА_1 дійсно є одноособовим власником будинку по АДРЕСА_2 відповідно до наданих нею правовстановлюючих документів, зареєстрована у вказаному будинку згідно записів домової книги і використовує даний будинок для проживання, несе при цьому витрати на його утримання.

Оскільки позивач є власником житлового будинкуАДРЕСА_2 то відповідно має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Відповідачі по справі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітня ОСОБА_5 є членами сім"ї позивача відповідно до ст.64 ЖК України, зареєстровані в будинку ОСОБА_1 з її згоди і відповідно до норм Житлового кодексу України навіть після припинення сімейних стосунків автоматично право користування цим будинком не втрачають.

Умови втрати права на користування житлом членами сім"ї власника житла викладені в ч.2 ст.405 ЦК України, і відповідно підставою для втрати прав на житло є відсутність членів сім""ї власника без поважних причин понад один рік.

Суд повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, прийшов до висновку, що дійсно вказані особи - відповідачі по справі по місцю знаходження житла в м. Роздільна відсутні без поважних причини понад один рік, фактично в будинку за даною адресою вказані особи не проживали з дня їх реєстрації, витрат по утриманню будинку не несли.

Про це свідчать і надані суду письмові докази позивача, а також покази допитаних по справі свідків.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що відповідач ОСОБА_3 з 2011 року, ОСОБА_5 з 2014 року, ОСОБА_4 з 2015 року не проживають за адресою реєстрації, а також мають інше місце проживання.

Також суд вважає, що вратившою право на користування житлом належить визнати і малолітню онуку позивача ОСОБА_5, так як місце проживання дитини в такому віці відповідно норм Цивільного кодексу України визначається місцем проживання саме її батьків, які повинні прийняті всі необхідні заходи для забезпечення дитини житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачами по справі в ході її розгляду суду не надано жодних доказів, які б спростували вимоги позивача. Спроб вселитися примусово до будинку через суд з 2011 року відповідач ОСОБА_3 та члени її сім"ї не робили, доказів того, що існують перешкоди або поважні причини для їх не проживання в будинку не доведено.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_5 втратили право на проживання в АДРЕСА_2 так як не використовують будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несуть, а тому суд вважає, що право на користування будинком відповідач ОСОБА_3 втратила з 2011 року, а відповідач ОСОБА_5 з 2014 року, що встановлено судом під час судового розгляду.

При цьому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині визнання втратившим право на користування житлом - відповідача ОСОБА_4, так як останній в процесі розгляду даної справи самостійно знявся з реєстрації за вказаною адресою по АДРЕСА_2, а саме для цього з метою подальшої його виписки із будинку позивач мала намір визнати його втратившим право на користування житлом.

Дане рішення суду є підставою для зняття відповідачів ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації за адресою АДРЕСА_2, так як вони втратили право на користування житлом в зв'язку з не проживанням тривалий час за місцем реєстрації.

На підставі ст.383, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, ст. 150, 156 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право на користування житловим будинком по АДРЕСА_2 який належить на праві власності ОСОБА_1, в зв"зку з їх відсутністю та непроживанням у вказаному будинку: ОСОБА_3 - з листопада 2011 року, ОСОБА_5 - , з листопада 2014 року.

В іншій частині позову відмовити.

Вказане рішення є підставою для звернення до Відділу надання адміністративних послуг Апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_5 з реєстрації за вказаною адресою.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук