Провадження № 2/760/2856/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

- визнати відповідача батьком дитини, сина ОСОБА_6, народженого нею ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- внести до актового запису про народження дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши в графі відомостей про батька відповідача;

- стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку/доходу/ на утримання дитини, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

Посилається в позові на те, що у 2004 році перебувала у близьких стосунках з відповідачем, які тривали кілька місяців.

Згодом вона дізналася про те, що завагітніла,повідомила про це відповідача, однак останній на дане повідомлення не відреагував.

Оскільки на той час вона потребувала моральної та матеріальної допомоги, яких їй не надавав відповідач, поїхала народжувати до м. Астрахань Російської Федерації, де проживали її рідні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила сина ОСОБА_6.

Про народження дитини відповідач знав, оскільки вони працювали в одній установі, однак бажання визнати себе батьком дитини останній не виявляв.

Оскільки відповідач не виявив бажання визнати себе батьком дитини, піклуватись про неї та утримувати, вона взяла всі обов'язки по вихованню та утриманню сина на себе.

Проте дитина дорослішає, а тому потребує розуміння, що у нього є батько.

Крім того, протягом 12 років відповідач не цікавився життям дитини, не утримував його, тобто не виконував своїх батьківських обов»язків, а тому просить задовольнити позов.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову в частині розміру аліментів, які просить стягнути позивачка.

Посилаються на те, що відповідач має іншу родину, в якій ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася дитина, в зв»язку з чим дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Крім того, він має непрацездатних батьків, один з яких є інвалідом першої групи.

Додатково в судовому засіданні відповідач зазначив, що бухгалтерією за місцем роботи за його заявою стягуються аліменти на утримання дитини та дружини в розмірі відповідно 1/4 та 1/6 частини його заробітку, а тому просить врахувати дані обставини при визначенні розміру аліментів на користь позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Судом встановлено і цього не спростовував відповідач, у 2004 році сторони перебували у близьких стосунках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачка народила дитину, сина ОСОБА_6.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 16 березня 2005 року Відділом РАЦС Ленінського району м. Астрахані, відомості про батька дитини в ньому не зазначені.

/ а.с. 6 /

Увалою суду від 13 квітня 2018 року в справі була призначена судово-медична генетична експертиза, провадження якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи.

Відповідно до Висновку експерта №151 від 03 липня 2018 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно дитини - сина ОСОБА_6, складає величину не менше ніж 99,99 %.

Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 практично доведено.

/ а.с. 58 - 61 /

Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду.

Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Оскільки дитина була народжена в м. Астрахані Російської Федерації, реєстрація народження дитини була здійснена відповідно до законів Російської Федерації.

Так, згідно з п. 24 постанови Уряду РФ від 17 квітня 1999 року №432 «Про затвердження правил заповнення бланків записів актів цивільного стану» в разі зазначення відомостей про батька дитини на підставі заяви матері дитини /якщо батьки дитини не перебувають у шлюбі між собою та якщо батьківство не встановлено/ в графах 14-18 ставиться прочерк.

За таких обставин, відомості про батька дитини у свідоцтві про народження дитини не зазначалися.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за нормою статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Звертаючись до суду, позивачка просить внести до актового запису про народження дитини інформацію про відповідача, як батька дитини, а саме зазначити в графі «Батько» - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому будь-якої іншої інформації щодо дитини в актовому записі про народження вносити не просить.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене вище, відсутності заперечень з боку відповідача щодо свого батьківства, визнання ним висновків експертного дослідження з цього приводу, обсягу заявлених позивачкою вимог, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки в цій частині.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, може утримувати свою неповнолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, суд також вважає вимоги позивачки в цій частині обґрунтованими.

В той же час, при визначенні розміру аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Тобто, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

За змістом ст. 181 СК способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як зазначено вище, відповідач перебуває в шлюбі, має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дружина відповідача, мати дитини, перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

З довідки Державного Науково- дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 08 жовтня 2018 року №19/6-170, за місцем роботи відповідача, вбачається, що з 01 вересня 2018 року з заробітної плати відповідача на добровільних засадах проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання дитини, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,та дружини на час відпустки про догляду за дитиною, у розмірі відповідно ? та 1/6 частини.

Виходячи з цього, з урахуванням вимог ст.182 СК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку/доходів/.

Суд при цьому не приймає до уваги тверджень представника позивача щодо того, що Законом України « Про виконавче провадження» встановлено допустимий розмір стягнень з заробітку боржника - 70%, а тому визначений позивачкою розмір аліментів до стягнення є допустимим з точки зору закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.70 Закону України « Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

-у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

-за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Тобто, дана норма закону регулює порядок та розміри допустимих стягнень з боржника за виконавчими документами, однак не тягне за собою обов»язку суду визначати розмір аліментів до стягнення саме з урахуванням допустимого законом максимального розміру.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640, 00 гр. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду в частині вимог про визнання батьківства відповідача щодо дитини, та 640, 00 гр. на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст.125, 126, 128, 134, 141, 150, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.8 Закону України « Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести зміни до актового запису про народження дитини № 357, складеного 16 березня 2005 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Астрахані Російської Федерації, вказавши в графі «Батько» - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: 02140 АДРЕСА_1,ІН НОМЕР_2 / аліменти на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_2 ІН НОМЕР_3/ на утримання дитини: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2017 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: 02140 АДРЕСА_1,ІН НОМЕР_2/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса: АДРЕСА_2 ІН НОМЕР_3 / 640, 00 гр. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: 02140 АДРЕСА_1,ІН НОМЕР_2/ 640, 00 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2018 року.

Суддя Л. А.Шереметьєва