РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6176/17

пр. № 2/759/1188/18

16 квітня 2018 рокуСвятошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Величко Т.О.

за участі секретаря Скляренко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 26.11.2013р. Позивачем, як позикодавцем, було передано у позику Відповідачеві, як позичальникові, грошові кошти в сумі 4440 (чотири тисячі чотириста сорок) доларів США на весілля.На підтвердження умов позики, а також посвідчення отримання від Позивача грошових коштів, у відповідності до умов ст. 1047 Цивільного кодексу (ЦК) України, Відповідачем, який перебував у здоровому розумі, ясній пам'яті, діяв цілком добровільно, без будь-якого психічного, психологічного та фізичного примусу, 03.03.2014р. було надано Позивачу власноруч написану розписку, далі - Розписка, в якій він зобов'язувався повернути вказані кошти в термін до 02.05.2014р.

Позивач зазначив, що у вказаний термін Відповідач своє зобов'язання повернути Позивачеві позику в сумі 4440 (чотири тисячі чотириста сорок) доларів США не виконав.На неодноразові усні прохання про добровільну сплату боргу на численних особистих зустрічах з Позивачем та по телефону, Відповідач підтверджував свої наміри повернути грошові кошти, але кошти не повертав. Тому, з метою досудового врегулювання спору Позивач звернувся до Відповідача з листом від 13.04.2017р. про повернення боргу по Розписці, який було направлено поштою. Проте, до цього часу жодної відповіді Позивачу на вказаний лист Відповідачем надано не було, позика повному обсязі до цього часу залишилася Відповідачем не повернутою.

Позивач зазначив, що За інформацією, розміщеною на офіційному сайті Національного Банку України (далі - НБУ) станом на 24 квітня 2017р., тобто на день подання позову, офіційний курс гривні до долара США становить 2673,2780 грн. за 100 доларів США, Таким чином, на день подання позову, за офіційним курсом гривні до долара США, розмір заборгованості Відповідача за позикою складає 118693,54 грн. (4440 х (2673,2780/100)).Крім того, боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, відповідно до умов розписки від 03 березня 2014 року Відповідач зобов'язувався повернути Позивачу грошові кошти в еквіваленті 4440 доларів США 02 травня 2014 року.За інформацією, розміщеною на офіційному сайті НБУ станом на 02 травня 2014 року, тобто на день, коли зобов'язання мало бути виконане Відповідачем, офіційний курс гривні до долара США становив 1140,1581 грн. за 100 доларів США. Таким чином, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, на суму заборгованості Відповідача були нараховані 3% річних з 03.05.2014р., тобто з дня наступного за днем, коли Відповідач мав виконати зобов'язання, по теперішній час, розмір нарахування яких склав 4526,95 грн.).

Приймаючи до заявлені позовні вимоги та ті обставини, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.05.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17.05.2017 року забезпечено позов у справі. Ухвалою суду від 20.11.2017 року клопотання про забезпечення доказів задоволено. Ухвалою суду від 08.02.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 16.03.2018 року продовжено розгляд по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підстав. Просив розглянути справу з ухваленням заочного рішення.

У судове засідання відповідач не з'явився. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надав. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надано.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 26.11.2013р. Позивачем ОСОБА_2, як позикодавцем, було передано у позику Відповідачеві ОСОБА_3, як позичальникові, грошові кошти в сумі 4440 (чотири тисячі чотириста сорок) доларів США на весілля.На підтвердження умов позики, а також посвідчення отримання від Позивача грошових коштів, у відповідності до умов ст. 1047 Цивільного кодексу (ЦК) України, Відповідачем, який перебував у здоровому розумі, ясній пам'яті, діяв цілком добровільно, без будь-якого психічного, психологічного та фізичного примусу, 03.03.2014р. було надано Позивачу власноруч написану розписку, в якій він зобов'язувався повернути вказані кошти в термін до 02.05.2014р.

Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, не виконав взяті на себе зобов'язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження свого право на пред'явлення вимоги до про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем надано суду розписку, договір позики, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 4440 дол. США.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також, на думку суду, є обґрунтованими вимоги позивача щодо застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України і стягнення з відповідача 3 % річних від суми боргу, що становить 4526.95 грн. (3% річних) оскільки боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням кількості годин, витрачених адвокатом на складання позовної заяви та участі в судових засіданнях, сума витрат на правничу допомогу в розмірі 7810 грн. не виходить за межі граничних розмірів, підтверджується належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України, а тому відповідно до ст. 137 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача .

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору, 1590.00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: 03194, АДРЕСА_1, на користь позивача ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: 02218, АДРЕСА_2, суму позики у розмірі 118 693 (сто вісімнадцять тисяч шістсот дев'яносто три гривні) 54 копійки, суму 3% процентів нарахованих від суми боргу у розмірі 4526 (чотири тисячі п'ятсот двадцять шість) 95 копійок. Загальна сума сягнення 123 220 (сто двадцять три тисячі двісті двадцять) 49 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: 03194, АДРЕСА_1, на користь позивача ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: 02218, АДРЕСА_2, суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7810 (сім тисяч вісімсот десять тисяч) 00 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: 03194, АДРЕСА_1, на користь позивача ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: 02218, АДРЕСА_2, суму судового збору у розмірі 1590 (одна тисяча п'ятсот д'евяносто гривень) 00 копійок.

В іншій частині відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ :