Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1578/18 Головуючий у 1-й інст. Скиба М. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/1578/18 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

за апеляційною скаргою Бердичівської міської ради Житомирської області

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Скиби М.М. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бердичівської міської ради. Просив у порядку спадкування за заповітом визнати за ним право власності на житловий будинок №5 по провулку Козацькому в м. Бердичеві Житомирської області. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 березня 2017 року помер ОСОБА_2, який 07 березня 2017 року склав заповіт, за яким усе майно заповів йому. Звернувшись за оформленням спадщини, він отримав постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок із тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Спадкодавець проживав у будинку один. Право власності на вищезгаданий будинок не зареєстровано. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Іншого способу захисту порушених прав ніж у судовому порядку не існує.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, пров. Козацький, 5, в порядку спадкування за заповітом та стягнуто з Бердичівської міської ради Житомирської області на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, Бердичівська міська рада подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні судового збору з міської ради. Зазначає, що міська рада є безбалансовим органом місцевого самоврядування, який не має кошторису та рахунків в органах Державної казначейської служби. Окрім того позивач у позові не просив покладати судовий збір на відповідача.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, апеляційний суд не перевіряє рішення суду першої інстанції в частині позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки воно не оскаржено в цій частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині судового збору відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

При зверненні у березні 2018 року до суду із майновою вимогою ОСОБА_1 оплатив позов судовим збором у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.2), що відповідає положенням чинного законодавства.

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина девята ст.141 ЦПК України).

Так, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2018 року виправлена описка в четвертому абзаці мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, судовий збір за яким оскаржується (а.с.77). У четвертому абзаці мотивувальної частини рішення замість «Представник відповідача позовні вимоги визнав. Не заперечив проти задоволення позову» вказано «Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Заперечив проти задоволення позову».

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що у 1957 році постійно діючим органом місцевого самоврядування ОСОБА_2 у безстрокове користування була надана земельна ділянка площею 600 кв.м. по провулку Володарського у місті Бердичеві для будівництва житлового будинку (а.с.61). У 1979 році актом міської приймальної комісії домоволодіння №5 по провулку Володарського у місті Бердичеві, предявлене до здачі забудовником, було прийняте (а.с.62-63). Разом із тим, за даними КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» правовстановлюючі документи на житловий будинок №5 по провулку Козацькому (Володарського) в м. Бердичеві не зареєстровані (а.с.8).

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що права позивача порушені з вини Бердичівської міської ради та саме з її вини справа доведена до суду.

Оскільки не доведена вина Бердичівської міської ради Житомирської області, то відповідно до положень ст.376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, незалежно від результатів вирішення спору.

Апеляційна скарга не може бути задоволена щодо відмови у стягненні судового збору із міської ради, приймаючи до уваги те, що у позовній заяві ОСОБА_1 не просив у разі задоволення позову відшкодовувати йому судовий збір, який він поніс при звернення до суду із даним позовом, та судові витрати не є позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Бердичівської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року в частині стягнення з Бердичівської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 704,80 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 05 листопада 2018 року.