Справа № 495/443/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

розглянувши заяву про забезпечення позову

по цивільній справі № 495/443/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення простроченої заборгованості по позиці

В С Т А Н О В И В :

23.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення простроченої заборгованості по позиці.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2018 року відкрито провадження в цивільній справі № 495/443/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення простроченої заборгованості по позиці. Справу призначено до розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом із позовною заявою було подано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву про забезпечення позову в порядку статті 149 Цивільного процесуального кодексу України шляхом:

- накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, що знаходиться у неї чи в третіх осіб , в тому числі 1/3 квартири (реєстраційний номер майна: 35447720) за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вулиця Шкільна, будинок 4, квартира 87;

- накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 599 646,61 грн., що знаходяться у неї, на рахунках в банках (в ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті рахунки: валютна картка 818366, кредитна картка 765199) або в інших осіб.

Таке клопотання мотивоване тим, що 04 січня 2018 року ОСОБА_1 було надіслано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позов про стягнення простроченої заборгованості в сумі 599 646 гривень 61 копійка з ОСОБА_2. Станом на дату подання цієї позовної заяви жодних коштів ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1, хоча борг мав бути повернутим в термін до 01 січня 2018 року.

За твердженням позивача, ОСОБА_2 вже понад рік не відповідає на телефонні дзвінки ОСОБА_1 та уникає будь-якого спілкування з ОСОБА_1, за понад рік часу з моменту отримання нею позики не повернула йому жодних коштів. Час від часу невідомі особи дзвонять ОСОБА_1 по телефону та «радять» забути про позичені кошти.

За наявною у ОСОБА_1 інформацією в даний час ОСОБА_2 терміново вчиняються дії по приховуванню належного їй майна з метою унеможливити у випадку задоволення позову виконання судового рішення у справі.

Заявник зазначає, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, та на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 599 646,61 грн., що знаходяться у неї, на рахунках в банках (в ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті рахунки: валютна картка 818366, кредитна картка 765199) або в інших осіб, буде позбавлений можливості реалізувати рішення суду у разі ухвалення на його користь та в подальшому отримати свої кошти.Тобто, на даний час невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення в майбутньому в період розгляду справи в суді.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, підставою для його задоволення зазначено, що на даний час існує загроза невиконання судового рішення в майбутньому в період розгляду справи в суді.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позивачем визначено належним чином та підтверджено відповідними доказами обґрунтування необхідності забезпечення позову, які свідчать, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може вчинити дії, направлені на утруднення виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, а також враховуючи положення вищевказаних правових норм, суд вважає, що заявлений ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову, що стосується накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, та на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 599 646,61 грн., що знаходяться у неї, на рахунках в банках (в ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті рахунки: валютна картка 818366, кредитна картка 765199) або в інших осіб, не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_2 має в ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті рахунки або будь яке рухоме та нерухоме майно, окрім 1/3 квартири за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вулиця Шкільна, будинок 4, квартира 87, що документально підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №95590118 від 28.08.2017 року.

Таким чином, перевіряючи відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, та на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 599 646,61 грн., що знаходяться у неї, на рахунках в банках (в ПАТ КБ «Приватбанк» відкриті рахунки: валютна картка 818366, кредитна картка 765199) або в інших осіб, задоволенню не підлягає.

Суд знаходить, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту 1/3 квартири за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вулиця Шкільна, будинок 4, квартира 87, яка належить ОСОБА_2, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження відповідачем належної їй частки квартири на користь третіх осіб, реальність чого, суд, враховуючи обставини справи, вважає доведеною.

Суд знаходить, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачеві збитки.

Наявність зазначених вище відомостей, обґрунтувань та доказів надає змогу суду дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у звязку з чим клопотання ОСОБА_1про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1про забезпечення позову по справі №495/443/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення простроченої заборгованості по позиці задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 квартири за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вулиця Шкільна, будинок 4, квартира 87, яка належить ОСОБА_2, до набрання законної сили рішенням по даній справі.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко