Номер провадження 2/754/231/18 Справа №754/8818/16-ц
ПОВТОРНЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
11 липня 2018 року, м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа № 754/8818/16-ц
ОСОБА_2 - відповідач
Вимоги позивача: стягнення грошових коштів
ОСОБА_3 - адвокат позивача
Адвокатське об'єднання «Іванова» - представник відповідача
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2016 року, пред'явлений позивачем позов задоволено.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, скасовано заочне рішення суду і справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні при новому розгляді справи адвокат позивача позов підтримав і просив про його задоволення.
Відповідач зі своїм представником у судове засідання не з'явилися і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями про отримання судових повідомлень.
Адвокат позивача вважає, що відповідач та представник відповідача без поважних причин не з'явились у судове засідання, а тому, не заперечував проти повторного заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що у матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті повторно заочно за відсутності відповідача та його представника.
Заслухавши думку адвоката позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Як вказує в своєму позові позивач, а його адвокат в судовому засіданні, відповідач не виконав своїх зобов'язань про повернення грошових коштів, про які йдеться в зазначеній вище розписці.
Відповідно до положень ст. ст. 611 ч. 1 п. 1, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове повернення позивачу позичених грошових коштів, про стягнення яких у позові просить позивач, або доказів того, що договір позики був укладений ним під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості його представника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, відповідач зі своїм представником суду не надали і судом таких доказів не здобуто.
Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачем по відношенню до позивача, порушені вищевказані норми права.
Правильність наведеного в позові і перевіреного судом математичного розрахунку з визначення трьох процентів річних від простроченої суми та втрати від інфляції, ніким по справі не спростована.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню.
При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору.
Доказів про понесення сторонами судових витрат, суду не надано.
Керуючись, ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Доказів про понесення сторонами судових витрат суду не надано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
СУДДЯ: