Номер провадження: 22-ц/785/2343/18
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року, ухваленого суддею Мазун І.А.,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що 18.09.2009 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від даного шлюбу у них народилися діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. З початку 2016 року відносини між нею та відповідачем припинилися, спільно вони не проживають та не ведуть спільного господарства. За весь цей період відповідач сплачував аліменти на утримання дітей та її, але починаючи з серпня 2016 року відповідач припинив виконувати належним чином свої обов'язки щодо утримання дітей, та взагалі припинив спілкування з ними, діти перебувають на її повному утриманні.

Також позивачка зазначила, що вона перебуває в скрутному становищі, не працює, у зв'язку із доглядом за малолітніми дітьми віком до 2 та 6 років. Як їй відомо відповідач працює моряком, має стабільний дохід, який становить більше ніж 1500 дол. США, у нього відсутні особи на утриманні, інших дітей на утриманні у нього не має.

На підставі вищевикладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 750 дол. США, що еквівалентно 19957,50 грн., починаючи з моменту подання позову та до повноліття дітей, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на дітей в розмірі 2500 грн. щомісячно на всіх дітей, та згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2аліменти на утримання неповнолітніх - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати надходження позову, 05.09.2016 року, до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дати надходження позову, 05.09.2016 року, до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_9 року. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, зменшити розмір аліментів на утримання дітей та ОСОБА_4 у відповідності до закону, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_318.09.2009 року був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8).

Від даного шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 9-11).

Також судом встановлено, що діти проживають разом з матірью ОСОБА_2

Відповідно до листа від 15.05.2017р. ПП «СТАФФ ЦЕНТР», встановлено, що ПП «СТАФФ ЦЕНТР» здійснює господарську діяльність по наданню послуг з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, та не є роботодавцем, а є лише посередником та не погоджує трудові контакти для клієнтів. ОСОБА_3 в ПП «СТАФФ ЦЕНТР» не працевлаштований (а.с. 93).

Згідно свідоцтва кваліфікованого матроса, виданого 05.11.2009р., засвідчено, що ОСОБА_3, має належну кваліфікацію, та на підставі даного свідоцтва може працювати на посаді особа рядового складу, яка несе навігаційну вахту (а.с. 12).

Довідкою, виданою 28.11.2016р. Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеські обл., встановлено, що ОСОБА_3, перебуває на обліку в ДПІ у Київському районі м. Одеси, як платник податків, що прийняв рішення про ліквідацію підприємницької діяльності за власним бажанням. Згідно наданої звітності з 2013 р. по 2015 р. дохід від провадження підприємницької діяльності не отримував (а.с. 45).

Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.12.2016р., ОСОБА_3, протягом 2015-2016р. було чотири рази перетнуто державний кордон України, а саме 07.02.2015р., 21.10.2015р., і 12.02.2016р., 11.08.2016р. (а.с. 55).

Однак дана інформація не надає відомостей, за який підстав було відповідачем перетнуто державник кордон України, а саме здійснювалися дані дії для відпочинку чи в робочих цілях.

Згідно довідки Головного Управління ДФС в Одеській області, судом встановлено, що ОСОБА_3 не перебуває на податковому обліку в державних податкових інспекцій ГУ ДФС в Одеській області як підприємець - фізична особа. Він не є засновником, директором та головним бухгалтером будь-яких підприємств в державних податкових інспекціях ГУ ДФС в Одеській області (а.с. 57).

Крім того, ОСОБА_3 не перебуває та не перебував на обліку як безробітній в Одеському міському центрі зайнятості, що підтверджується листом Одеського міського центру зайнятості від 17.01.2017р. (а.с. 58).

Задовольняючи часткова позов ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі.

Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявності на утриманні інших осіб, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до довідки № 2, виданої ОСОБА_3 КУ «Міська поліклініка № 6» м. Одеси 31.01.2017р., останній перебуває на лікуванні, з діагнозом - хронічний вірусний гепатит (а.с. 96).

Крім того у відповідача на утриманні перебуває матір - ОСОБА_7, яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію, що підтверджується відповідною довідкою, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 61, 29), а також на його утриманні перебувають доньки від попередніх шлюбів, а саме ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, яким він також перераховує кошти на утримання, про що свідчать копії квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 31, 68).

Окрім цього, судом встановлено, що відповідач здійснював на ім'я позивача грошові перекази, з зазначенням аліменти (а.с. 32-35, 69).

Як передбачено статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2017 рік» - з 01 січня 2017 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розмірі 1335 грн. та для дітей віком від 6 до 18 років 1689 грн. та на працездатних осіб 1600 грн.

Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 05.09.2016 р.

Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що стягненню підлягають аліменти саме в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, та 1000 грн. на утримання дружини до досягнення найменшою дитиною трирічного віку, оскільки такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача, а тому суд на законних підставах задовольнив частково позовні вимоги.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він на теперішній час за станом здоров'я не працює, потребує лікування, оформлює інвалідність, тому не в змозі сплачувати аліменти у тому розмірі, який зазначений у рішенні суду, не приймаються судом до уваги, оскільки суд розглядаючи справу та вирішуючи питання щодо розміру аліментів врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище ОСОБА_3; наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення для справи та не суперечить нормам законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України повна постанова суду буде складена протягом десяти днів.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складений 22 січня 2018 року.