Справа № 675/2222/17
Провадження № 2/675/58/2018
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" січня 2018 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та три проценти річних від простроченої суми боргу,-
Позивач - ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1М.) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 (по тексту ОСОБА_2, відповідач) про стягнення боргу в розмірі 35 000, 00 грн. та три проценти річних у розмірі 9660, 00 грн.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що позичила відповідачу гроші в сумі 35 000 гривень, і останній зобовязувався повернути вказану суму до 31.01.2017 року, про що оформив відповідну розписку.
З огляду на ту обставину, що відповідач у добровільному порядку не виконав грошове зобовязання згідно наданої розписки, на думку позивача є необхідність стягнення боргу в судовому порядку та 3 % річних від прострочення суми боргу, яка станом на момент оформлення позовної заяви 07.11.2017 року становить 9660 гривень.
Позивач в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якому позов підтримала в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини такої неявки суду невідомі, належним чином повідомлений.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Ухвалюючи судове рішення суд врахував наступне.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Як встановлено судом, згідно розписки, датованої 13.01.2017 року, написаної відповідачем власноручно, вбачається, що останній отримав в борг від ОСОБА_1 грошову позику в сумі 35 000, 00 грн. та зобовязався повернути вказану суму до 31.01.2017 року.
Даною розпискою підтверджено факт укладення між сторонами договору позики. Даний договір відповідає вимогам закону щодо письмової форми договору. У обраній сторонами формі договору (у вигляді розписки позичальника) сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих умов договору позики, передбаченого ст. 1046 ЦК України: в розписці зазначено суть договору - позика, суму позики і грошову одиницю, строк її повернення.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший письмовий документ, який посвідчує факт укладення договору (позики) і факт передачі грошей на певних умовах.
За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Таким чином, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, є договором позики, який передбачений ст. 1046 ЦК України. Договір укладений з дотриманням вимог закону щодо його форми, в ньому сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих і необхідних умов договору.
Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що до дня розгляду справи, відповідач не повернув позивачу борг.
Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики та розписки позичальника.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 525 ЦК України забороняється одностороння відмова від виконання зобов'язань.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором.
Неповернення відповідачем суми боргу порушує законні права та інтереси позивача, а саме право на отримання грошових коштів, вказаних в розписці, та переданих відповідачу в борг, в зв'язку із чим виникає необхідність у судовому захисті порушених прав.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки, в договорі позики строк повернення коштів визначений - до 31 січня 2017 р. включно, позика має бути повернена позичальником в строк - до 31 січня 2017 р. включно.
Проте, станом на момент розгляду справи відповідачем не повернуто отриманої в позику суми коштів, та неправомірно ухиляється від повернення боргу.
Оскільки, відповідач односторонньо порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 13.01.2017 р., то, відповідно до вимог ст. 625, ст. 1046, ст. 1049, ЦК України та умов даного договору, позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості по договору позики та виплати належних за цим договором платежів, в тому три проценти річних від простроченої суми.
З розрахунку розміру 3 % від прострочення суми боргу за розпискою, наданого позивачем, вбачається, що їх розмір станом на 07.11.2017 року становить 9660, 00 грн.
Проаналізувавши зібрані та дослідженні в справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача в позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 76, 77, 81, 92, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 284 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ч. 11, ст. ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП -НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий 22.03.2007 року Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області) заборгованість за договором позики в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 копійок та три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 9660 (девять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП -НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий 22.03.2007 року Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області) 640,00 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку до апеляційному суду Хмельницької області .У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили , якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Король