Справа № 130/2657/17
Провадження № 22-ц/772/774/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 рокуСправа № 130/2657/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Сніжко О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представників ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» - Свистуна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №130/2657/17 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жмеринське підприємство «Експрес» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року, яке ухвалене суддею Шепель К.А. в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області о 14 год. 21 хв., повний текст складено 12 лютого 2018 року -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що працював на підприємстві слюсарем по ремонту рухового складу з 18 травня 2016 року.

30 червня 2017 року був звільнений на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Причиною звільнення стало те, що 27 січня 2017 року із ним стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок отриманих травм він вимушений був проходити курс лікування у Жмеринській ЦРЛ та лікарні ім. М.І. Пирогова. Рішенням МСЕК від 30 травня 2017 року йому встановлено третю групу інвалідності та визначено ступінь втрати працездатності у 25%.

Через отримані травми він вимушений періодично знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Заподіяна йому моральна шкода випливає із трудових правовідносин та має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Шкода полягає у фізичному болі, стражданнях, які зазнав під час травмування, в період лікування та в теперішній час. Перебуваючи на лікуванні, не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував фізичний біль та страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Все це постійно позначалося на душевному стані, життя після отримання травми зазнало суттєвих змін. Постійно турбує біль у травмованій руці, через що він вимушений періодично звертатися до лікарів, проходити відповідне лікування, змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 250000 гривень.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» на користь ОСОБА_3 п'ять тисяч гривень моральної шкоди. В іншій частині позову, а саме в стягненні 245000 грн. моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, а тому просив змінити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 250000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 станом на 27 січня 2017 року працював слюсарем по ремонту рухомого складу «ТОВ Жмеринське підприємство «Експрес» ВВЦ та мав стаж роботи за професією 10 місяців 2 дні, загальний стаж - 23 роки 7 місяців, що підтверджується копією повідомлення про нещасний випадок №123 від 31 січня 2017 року. Відповідно до повідомлення щодо стислого опису обставин і ймовірних причин нещасного випадку зазначено, що 27 січня 2017 року біля 11-30 год слюсар ВВЦ ОСОБА_3 при вибиті люка піввагона отримав травму у виді багатосколкового перелому основної фаланги четвертого пальця. Причиною нещасного випадку зазначено як особисту необережність (а.с.7).

Позивачем ОСОБА_3, слюсарем ОСОБА_6, газорізчиком ОСОБА_7, начальником ВВЦ «Жмеринське підприємство «Експрес» ОСОБА_8, бригадиром ВВЦ ОСОБА_9 були надані письмові пояснення з приводу отримання слюсарем ОСОБА_3 27 січня 2017 року виробничої травми на ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» (а.с.25-29).

Із копії висновку про важкість виробничої травми від 31 січня 2017 року №203, виданого КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» вбачається, що ОСОБА_3 27 січня 2017 року поступив до поліклінічного відділення даного медичного закладу із діагнозом багатосколковий перелом основної фаланги IV пальця (а.с.12).

Відповідно до копії протоколу №2 зустрічі членів комісії з розслідування нещасного випадку з потерпілим від 01 лютого 2017 року голова комісії ОСОБА_10 повідомив, що наказом директора ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» №17 від 01 лютого 2017 року було створено комісію з розслідування нещасного випадку зі слюсарем ОСОБА_3 27 січня 2017 року (а.с.11).

Відповідно до копії протоколу №1 оперативної наради на ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» від 03 лютого 2017 року з приводу випадку виробничого травмування слюсаря по ремонту рухомого складу ОСОБА_3, який стався 27 січня 2017 року біля 11-30 год, за результатами оперативної наради постановлено оголосити догану майстру ВВЦ ОСОБА_11 за недостатній контроль за безпечним виконанням робіт по ремонту люків піввагонів, чим порушено посадову інструкцію №01/34 від 01 червня 2016 року; щодо слюсаря ОСОБА_3: по виходу на роботу розглянути питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення Інструкції з охорони праці для слюсаря по ремонту рухомого складу №44-01 від 04 листопада 2016 року; начальникам цехів, дільниць, майстрам встановити постійний контроль за безпечним виконанням виробничих завдань різних видів робіт, провести позаплановий інструктаж з охорони праці по випадку травмування слюсаря по ремонту рухомого складу ОСОБА_3, вказавши на обставини та причини випадку травмування; службам підприємства постійно і вчасно забезпечити цехи, відділи нормативною документацією, інструкціями всіх видів, наказів, правил, положень та інше, які потрібні для виконання посадових обов'язків (а.с.8-10).

Як вбачається з копії акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та затверджений директором ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» 09 лютого 2017 року, 27 січня 2017 року об 11 годині 30 хвилин під час виконання робіт по відбиттю льоду з піввагонів на 14 залізничній колії збірного цеху на виконання наказу бригадира ОСОБА_12 із слюсарем ОСОБА_3 стався нещасний випадок - під час відбивання льоду з люків піввагонів кусок льоду попав під ноги ОСОБА_3 і він послизнувся та впав, при цьому кувалда випала з рук та впала на праву руку. ОСОБА_3 отримав травму. Причинами нещасного випадку зазначено невиконання посадових обов'язків та невиконання вимог Інструкції з охорони праці. Також даним актом зазначено, що майстром ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було допущено порушення посадових інструкцій щодо охорони праці та законодавства про охорону праці (а.с.13-16).

Згідно копії акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) за формою Н-5 та затверджений директором ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» 09 лютого 2017 року, за результатами розслідування комісія прийшла до наступного висновку: нещасний випадок зі слюсарем по ремонту рухомого складу 2-го розряду ТОВ «Жмеринське підприємство «Експрес» ОСОБА_3 визнано пов'язаний з виробництвом, як такий, що стався під час виконання виробничих обов'язків в робочий час на території підприємства. Також комісія прийшла до висновку, що неналежний контроль за безпечним виконанням робіт по відкриттю, ремонту люків піввагонів майстром ВВЦ ОСОБА_11 призвели до нещасного випадку. Також до нещасного випадку призвело порушення самим ОСОБА_3 п.2.1. Інструкції з охорони праці для слюсаря по ремонту рухомого складу (а.с.17-21).

З копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за рішенням обласної ЛКК від 16 травня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 рекомендовано направити на МСЕК (а.с.22).

Із копії виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 30 травня 2017 року ОСОБА_3 визначено 25% втрати професійної працездатності, причина втрати професійної працездатності зазначено - травма на підприємстві; встановлена третя група інвалідності (а.с.23).

03 жовтня 2017 року позивачу ОСОБА_3 було видано направлення до Вінницької обласної лікарні до лікаря ортопеда для вирішення питання оперативного лікування ушкодженого багатосколкового перелому основної фаланги 4 пальця правої кисті (а.с.24).

Відповідно до копії наказу №ESP00000404 про надання відпустки слюсарю ВСЦ ОСОБА_3 на підставі його заяви надано щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарні дні з 06 червня 2017 року по 30 червня 2017 року (а.с.43-44).

Згідно з копії наказу №ESP00000404 від 30 червня 2017 року слюсаря ВСЦ ОСОБА_3 звільнено з підприємства за п.1 ст.36 КЗпП України на підставі його заяви (а.с.45-46).

З копії обхідного листа працівника, який звільняється з підприємства від 30 червня 2017 року ОСОБА_3 розрахувався із усіма службами підприємства та не має перед підприємством заборгованості (а.с.47).

Відповідно до вимог ст. 173 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. /п. 4.1/ зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Таким чином ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ушкодженням здоров'я, яке отримав ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків, йому було заподіяно моральні та фізичні страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції не у повній мірі врахував вину відповідача за заподіяння моральної шкоди, а тому помилково стягнув 5000 грн. моральної шкоди, а не 250000 грн. не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що вище зазначеними актами встановлено (а.с.13-21), що позивач ОСОБА_3 отримав ушкодження здоров?я, до нещасного випадку призвело порушення ним посадових інструкцій щодо охорони праці та законодавства про охорону праці, що в поєднанні з іншими обставинами знаходиться у причинному зв'язку з наслідками від нещасного випадку. У зв'язку з чим рішення місцевого суду в частині визначення розміру моральної шкоди, яка відшкодовується позивачу в розмірі 5000 грн. є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені. Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Денишенко Т.О.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.