Провадження № 2/522/4499/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

за участю прокурора Місюрко Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом заступника прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_3 про витребування квартири з незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

04.06.2014 року заступник прокурора Приморського району м.Одеси звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, витребування квартири з незаконного володіння.

09.02.2018 року позивач надав суду уточнення до позовних вимог, відповідно до яких звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування квартири з незаконного володіння та просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради, квартиру АДРЕСА_1; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши що воно є підставою для скасування Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради запису щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, за ОСОБА_3.

При цьому посилається на те, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року визнано недійсним розпорядження управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 23 квітня 2002 року № 166783; визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 23 квітня 2002 року № 19-16460; визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 15 квітня 2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 2674; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.07.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

За касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.11.2013 р. рішення суду апеляційної інстанції від 02.07.2013 року скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2013 р. залишено без змін.

Під час виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2013 р. стало відомо, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2013 р. скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2012 р., знято арешт з квартири АДРЕСА_3.

26.03.2014 р. приватним нотаріусом ОСОБА_1 зареєстровано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3. Вищезазначена квартира належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2014 р. №12, продавцем якої була ОСОБА_4.

У звязку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити.

У судовому засідання представник позивача - Заступника керівника ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 3 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року було задоволено позов заступника прокурора Приморського району м.Одеси та визнано недійсним розпорядження управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 23 квітня 2002 року № 166783; визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 23 квітня 2002 року № 19-16460; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 15 квітня 2003 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 2674; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради.

(а.с. 4 10)

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.07.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

За касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.11.2013 р. рішення суду апеляційної інстанції від 02.07.2013 року скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2013 р. залишено без змін.

(а.с. 11 16)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна приватним нотаріусом ОСОБА_1 26.03.2014 року зареєстровано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Вищезазначена квартира належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2014 р. №12, продавцем якої була ОСОБА_4.

Разом з тим, на момент укладання вищевказаних договорів, існувало рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2013 р. про визнання недійсними розпорядження та свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу та витребування спірної квартири на користь ОСОБА_2 міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою ст. 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

Частиною 3 ст. 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником або іншою особою.

Таким чином, квартира АДРЕСА_5, яка вибула з власності ОСОБА_2 міської ради не з її волі, має бути витребувана з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 203, 215, 216, 236, 346, 388, 399 ЦК України, ст.ст. 18, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 міської ради квартиру АДРЕСА_5.

Визначити порядок виконання судового рішення, а саме, що судове рішення є підставою для скасування Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради (вул. Черняхівського, 6 в м.Одесі, 65009) запису щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста ОСОБА_1 протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.05.2018 року.

Суддя

24 квітня 2018 року