ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/916/18 Справа № 199/7199/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Деркач Н.М.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 37229,82 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилався на те, що відповідно до укладеної заяви №б/н від 12.11.2009 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 02.10.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 37229,82 грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача (а.с.1-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 12.11.2009 в розмірі 34980,78 грн., а саме: заборгованість за кредитом 8037,84 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 12557,99 грн.; пеня 14384,95 грн., а також судовий збір в сумі 1600,00 грн., а всього 36 580 (тридцять шість тисяч пятсот вісімдесят) грн. 78 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с.42-43).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні даних позовних вимог (а.с. 74-77).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заяви №б/н від 12.11.2009 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 02.10.2017 року має заборгованість перед банком, яка складається з: тіло кредиту 8037,84 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 12557,99 грн.; пеня 14384,95 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1749,04 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умови договору, у звязку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника, при цьому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів, у звязку із тим, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивач зазначає, що відповідно до заяви №б/н від 12.11.2009 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору №б/н від 12.11.2009 року станом на 02.10.2017 року має заборгованість перед банком, яка складається з: тіло кредиту 8037,84 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 12557,99 грн.; пеня 14384,95 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1749,04 грн.

Апелянт посилається на те, що місцевим судом не в повному обсязі встановлені фактичні обставини справи щодо суми заборгованості по кредитному договору.

Враховуючи заперечення відповідача, для зясування суми заборгованості, яка, на думку позивача, існує, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» було витребувано належним чином завірені докази, а саме, оригінал кредитного договору № б/н від 12.11.2009 року та його читабельну копію; детальний щомісячний розрахунок заборгованості по кредитному договору № б/н від 12 листопада 2009 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (із зазначенням періоду та сум нарахованої заборгованості по кожній її складовій окремо, та сум, внесених на виконання договору з зазначенням відомостей щодо зарахування конкретних сум на погашення конкретних платежів); витяг з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору № б/н від 12 листопада 2009 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1; докази на підтвердження підстав зміни відсоткової ставки за кредитним договором № б/н від 12 листопада 2009 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відомості щодо строку дії картки, отриманої за кредитним договором № б/н від 12 листопада 2009 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, та інформацію щодо її перевипуску та отримання ОСОБА_1 (а.с.102).

Позивачем зазначену ухвалу не виконано, витребувані докази суду ані не направлено, ані представником позивача в судовому засіданні не надано, а отже апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду з позовом та відповідність й узгодженість нарахованої суми заборгованості, зазначеної у матеріалах справи, договору і вимогам закону.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги, та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду позивача з даним позовом та обґрунтованість і відповідність нарахованої заборгованості умовам договору, її розмір, складові частини та період за який вона нарахована.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: