Справа № 361/7684/17
Провадження № 2/361/941/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Семінська Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позивач зазначала, що 03 березня 2011 року між її матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі покупець, спадкодавець), та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» (надалі продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, має загальну площу - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м. Загальна вартість квартири за договором склала - 262 463, 98 грн., які матір позивача повинна була виплатити відповідачу до 03 березня 2031 року.

Відповідно до умов, зазначених у п. 9 договору, квартира була передана продавцем покупцю за ОСОБА_3 приймання-передачі від 14.03.2011 р.

Згідно положень п. 8 договору право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Аналогічне положення про момент виникнення права власності на квартиру у покупця міститься і у п. 14 договору.

Державна реєстрація цього договору відбулась в день укладення договору 03.03.2011 р., про що свідчить ОСОБА_4 з державного реєстру правочинів.

09 липня 2014 року спадкодавець подала до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 заяву про реєстрацію права власності на спірну квартиру.

11 серпня 2014 року державним реєстратором ОСОБА_3 у її письмовій відповіді № 15044322 було відмовлено спадкодавцю в реєстрації права власності на квартиру, оскільки у спадкодавця був відсутній передбачений п.2.2 договору «ОСОБА_3 звіряння розрахунків» з відповідачем щодо підтвердження повного розрахунку між сторонам, та який є підставою для реєстрації права власності покупця (спадкодавця) на квартиру в Комунальному підприємстві Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації».

12 листопада 2014 року матір позивача померла, не встигнувши виплатити відповідачу повну суму грошових коштів за квартиру та зареєструвати на своє імя право власності на дану квартиру.

12 грудня 2014 року позивач подала заяву до Броварської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її матері, про що свідчить ОСОБА_4 про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39157127 від 12.12.2014 р. Спадкова справа № 56892971.

03 липня 2015 року позивач отримала Постанову нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, через те, що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати право власності на квартиру та через наявність арешту на неї в рамках цивільної справи № 1007/3889/12 за позовом відповідача до спадкодавця про розірвання договору, припинення права власності на квартиру, зобовязання повернути квартиру, визнання права власності на квартиру.

Позивач вказувала, що після смерті спадкодавця продовжувала сплачувати кошти відповідачу за квартиру протягом 2015-2017 років, а останній платіж у розмірі 155 291,20 грн., яким борг за квартиру був остаточно сплачений, було здійснено 07.09.2017 р.

25 вересня 2017 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про призначення останнім дати та місця проведення процедури складання «ОСОБА_3 звіряння розрахунків», проте, з метою недопущення порушення вимог Закону, законник інтересів та прав ТОВ «Броварський ЗБК», Товариство повідомило про неможливість підписання «ОСОБА_3 звіряння розрахунків».

Позивачем (спадкоємцем) не оспорювався факт наявності заборгованості спадкодавця перед відповідачем, вона прийняла у спадок не тільки права своєї померлої матері, а й її обовязки, зокрема грошові зобовязання останньої перед відповідачем. Більше того, врна погасила всю заборгованість спадкодавця перед відповідачем за спірну квартиру. Інших боргів спадкодавця перед відповідачем немає.

Все те, на що розраховував відповідач укладаючи договір, відбулось і немає ніяких причин з боку відповідача створювати штучні формальні перешкоди в завершені підготовчої процедури для реєстрації права власності позивача на квартиру.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, загальною площею - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 листопада 2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, заперечували про їх задоволення, підтримали письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що 03 березня 2011 року між матірю позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі покупець, спадкодавець), та ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» (надалі продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, має загальну площу - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м. Загальна вартість квартири за договором склала - 262 463, 98 грн., які матір позивача повинна була виплатити відповідачу до 03 березня 2031 року (а.с.9-11).

Відповідно до умов, зазначених у п. 9 договору, квартира була передана продавцем покупцю за ОСОБА_3 приймання-передачі від 14.03.2011 р.

Згідно положень п. 8 договору право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Аналогічне положення про момент виникнення права власності на квартиру у покупця міститься і у п. 14 договору.

Державна реєстрація цього договору відбулась в день укладення договору 03.03.2011 р., про що свідчить ОСОБА_7 з державного реєстру правочинів (а.с.12).

11 лютого 2010 року прийнято ЗУ №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким у п. 3 розділу І було внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, ч. 4 ст. 334 ЦК України, яку було викладено в новій редакції: «Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону». В прикінцевих та перехідних положеннях вказаного Закону зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім пунктів 3 і 5 І розділу та пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2013 року.

До 01 січня 2013 року ч. 4 ст. 334 ЦК України була чинною в наступній редакції: «Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації».

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що право власності матері позивача ОСОБА_2, яка померла 12 листопада 2014 року, на спірну квартиру, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Петлюри Симона (колишня вул. Черняховського), 11-г, кв. 116, має загальну площу - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м., виникло у повній відповідності за діючим на той час законодавством в момент державної реєстрації укладеного з відповідачем ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» договором, а саме 03 березня 2011 року.

Як зазначалось вище, 12 листопада 2014 року матір позивача ОСОБА_2 померла (а.с.13,14). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлої 12 листопада 2014 року ОСОБА_2 №499/2014 (а.с.54-62).

Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 03 липня 2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, через те, що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати право власності на квартиру та через наявність арешту на неї в рамках цивільної справи № 1007/3889/12 за позовом відповідача до спадкодавця про розірвання договору, припинення права власності на квартиру, зобовязання повернути квартиру, визнання права власності на квартиру (а.с.17).

Протягом 2015-2017 років позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті своєї матері, сплачувала кошти за квартиру, в тому числі останній платіж у розмірі 155 291,20 грн., яким борг за квартиру був остаточно сплачений, було здійснено 07.09.2017 р.

Зазначене підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема листом відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» №348 від 20 жовтня 2017 року на заяву позивача від 25 вересня 2017 року щодо призначення дати та місця проведення процедури складання «ОСОБА_3 звіряння розрахунків» (а.с.18) та показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_8, яка показала, що вона давно товаришує з позивачем, була разом з нею, коли остання вносили грошові кошти за спірну квартиру, однак, оскільки у позивача не було при собі паспорта, свідок надала свій для здійснення грошової операції.

Крім того, факт остаточного розрахунку за спірну квартиру представниками відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» в судовому засіданні не оспорювався.

Також цим листом відповідач повідомив про неможливість підписання «ОСОБА_3 звіряння розрахунків», оскільки у Товариства відсутні достатні правові підстави вважати, що права та обовязки ОСОБА_2, що виникли на підставі договору, перейшли до позивача, як єдиної спадкоємиці померлої (а.с.19).

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки позивач ОСОБА_1, згідно чинного законодавства, має право на прийняття та належним чином оформлення права власності на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 12 листопада 2014 року.

Разом з тим, в позовних вимогах позивач зазначала про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, проте, в порушення норм статті 137 ЦПК України, не надала суду жодних письмових документів на підтвердження понесення нею зазначених витрат.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2625 грн.

Керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Петлюри Симона (колишня вулиця Черняховського), 11-г, квартира 116, загальною площею - 64 кв.м., та складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 листопада 2014 року.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат», , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2625 (дві тисячі шістсот двадцять пять) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський