Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1394/17

15 лютого 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. представника позивача-відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) у зв"язку з несплатою аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на тверду грошову суму.

ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом, який в ході судового розгляду збільшила,до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) у зв"язку з несплатою аліментів.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 01.11.2017 року первинний і зустрічний позови об'єднані в одне провадження та прийняті до сумісного розгляду.

В судовому засіданні представника позивача за первинним позовом, а відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 заявлені ним позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, зустрічний позов не визнав та суду пояснив, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2010 року з ОСОБА_1 стягують аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття. На час винесення судом рішення він офіційно працював та мав стабільний заробіток. Однак в 2011 році ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття», де працював ОСОБА_1, було реорганізовано в ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та наказом № 210-к від 03.04.2012 р. його було звільнено у зв'язку з скороченням чисельності та штату. З часу звільнення ОСОБА_1 не має офіційної роботи, підробляє тимчасовими заробітками та отримує нерегулярний дохід. Втрата роботи та стабільного заробітку з квітня 2012 року призвела до значного погіршення його матеріального становища. Крім цього, він несе додаткові витрати на утримання непрацездатної матері, яка постійно хворіє і потребує лікування. Також зазначив, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 вдруге одружилася, що з чоловіком вони офіційно працюють та отримують стабільні заробітки. Взв"язку із суттєвими змінами матеріального становища ОСОБА_1, що привело до його погіршення, просить суд змінити спосіб присудження аліментів зі стягнення частки заробітку на тверду грошову суму, та щомісячно стягувати з нього аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити, оскільки вважає, що ОСОБА_1 сплачував аліменти належним чином, стягувачка до нього не висталяла жодних претензій, в іншому випадку вона мала право звернутися з відповідним позовом в суд про визначення нового розміру аліментів, чого до цього часу не зробила. Тому і стосовно розміру нарахованої пені заперечує. Так само заперечує і проти розміру аліментів, який зазначила ОСОБА_3 - 1700 грн., оскільки такий розмір аліментів є для ОСОБА_1 непосильним і поставить того в скрутне матеріальне становище.

Представник відповідача за первинним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, зустрічний позов підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог, просить дані вимоги задоволити. Суду пояснив, що його довірительці відомо про те, що ОСОБА_1 звільнений з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», однак з того часу останній регулярно їздить на заробітки закордон та має високий щомісячний заробіток. Зазначає, що ОСОБА_1 - молода, фізично здорова людина, інших утриманців, крім їхньої спільної дитини, немає. Також пояснив, що його довірителька дійсно в даний час працює на посаді акушерки в Надвірнянській ЦРЛ, де отримує невелику заробітну плату, однак вона проживає разом із сином та на даний час є не одружена, ніяких додаткових доходів не має і знаходиться у важкому матеріальному становищі. Окрім того, син ОСОБА_6, знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря, а також, відвідує школу, у зв'язку із чим їй необхідно його щомісячно забезпечувати шкільним приладдям, одягом, харчуванням та медикаментами. Зароблених нею коштів не достатньо для забезпечення достатнього рівня життя сину. А тому вважає, що ОСОБА_1 як батько, зобов'язаний та матеріально спроможний надавати кошти на утримання їхнього спільного сина до досягнення ним повноліття по 1700 гривень щомісячно, що є достатнім для нормального фізичного та духовного розвитку дитини. Протягом всього часу стягнення аліментів, ОСОБА_1 сплачував значно меншу суму аліментів, ніж була присуджена судом, а з червня 2017 року зовсім перестав платити, через що утворилася заборгованість по виплаті аліментів. Вважає, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів вже протягом тривалого часу, тому також бажає стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів. Згідно розрахунків за період з 01 лютого 2015 року по 01 січня 2018 року сума неустойки (пені), яку ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити на її користь, складає 7887,20 грн. Тому просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6 - в розмірі 1700 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 7887,20 грн. та судові витрати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені сторонами позовні вимоги підлягають кожна до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 17.09.2010 року згідно рішення Надвірнянського районного суду (а.с.35). За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого записані сторони по справі (а.с.34).

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.4).

Неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір"ю - ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання та довідкою № 4577 від 02.10.2017 року, виданих Пнівською сільською радою Надвірнянського району (а.с.37,38). Також з матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син сторін - ОСОБА_5, знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря, що підтверджується довідкою, виданою лікарською амбулаторією с.Пасічна Надвірнянського району від 05.10.2017 року № 300 (а.с. 39).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом позивач-відповідач ОСОБА_1 на даний час офіційного місця роботи немає, працює на тимчасових заробітках, про що сам не заперечує і що підтверджується копією трудової книжки від 03.02.2010 року на його ім"я. Даний факт також не заперечується і стороною відповідача-позивача ОСОБА_3 Отже, відповідно ч.1 ст. 192 СК України у нього змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду від 02.09.2010 р. на утримання сина ОСОБА_5

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З огляду на наведе суд вважає обґрунтованими вимоги обох сторін стосовно зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини на тверду грошову суму.

Стосовно розміру аліментів суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що на час винесення попереднього рішення від 02.09.2010 року, частина друга ст. 182 СК України в редакції Закону № 2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини відповідно до рішення суду від 02.09.2010 року є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини, оскільки з 2010 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, з об'єктивних причин у позивача погіршився матеріальний стан, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд також врахував і те, що позивач-відповідач ОСОБА_1 будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав. Також ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності додаткових витрат на утримання своєї матері. Тому з огляду на наведене, виходячи з прожиткового мінімуму на одну дитину та вищезазначених норм сімейного законодавства, суд прийшов до висновку збільшити розмір аліментів до 1100 грн., що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) по аліментам, то в даном випадку суд прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, головним державним виконавцем Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області здійснюється виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1135 від 02.01.2015 року, виданого Надвірнянським районним судом і згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 09.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 частково сплачує аліменти і його заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 року становить 24524,83 грн. (а.с.69-70).

Статтею 180 СК України визначено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 року № 6-94цс15, від 03.02.2016 року № 6-1477цс15.

При цьому вказаними постановами Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у його постановах від 11.09.2013 року (6-81цс13) та 01.10.2014 року (6-149цс14).

У відповідності до ст.195 СК України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Як розяснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Отже, стягнення неустойки можливе лише у випадку виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, наприклад, якщо особа ухилялась від сплати аліментів, знаходилась у розшуку та інше.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що його довіритель сплачував аліменти в розмірі, визначеному судом, не заслуговують на увагу. З лютого 2015 року ОСОБА_1, працюючи на тимчасових заробітках та отримуючи нестабільний заробіток, сплачував аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, визначивши цей розмір самостійно та вважаючи його достатнім.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Як вбачається із довідки державного виконався, з лютого 2015 року по грудень 2015 року аліменти нараховувалися в сумі по 960,25 грн., з січня по грудень 2016 року - в сумі по 1133,75 грн., з січня по грудень 2017 року - в сумі по 1645,50 грн.

Розмір аліментів, а так само і заборгованість по аліментам ОСОБА_1 в установленому законом порядку не оспорював.

При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, суд виходить з наступного розрахунку (сума заборгованості*1%*кількість днів місяця/100).

Згідно розрахунку заборгованості неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів, поданого позивачем-відповідачем ОСОБА_3 на обґрунтування заявлених нею позовних вимог, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 року складає 24524,83 грн., пеня по несплачених аліментах становить 7887,20 грн. (а.с.67-68).

Поданий розрахунок неустойки ОСОБА_7 та його представником також не спростовано.

Позивачем-відповідачем ОСОБА_1 не наведено доводів і не подано суду належних і допустимих доказів на спростування презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, тобто не доведено того, що прострочення сплати аліментів виникло не з його вини.

Враховуючи вищенаведене та виходячи з принципу диспозитивності та змагальності сторін, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 7887,20 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави та на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по справі.

На підставі ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 88, 197, 209, 213-218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволити частково.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) у зв"язку з несплатою аліментів - задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2010 року (справа № 2-1135/2010), та стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (інд.номер НОМЕР_1), уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3 (інд.номер НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 7887,20 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

В решта позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 600 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2018 року.