Провадження №22-ц/772/175/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач :Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 рокуСправа № 135/439/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Сала Т.Б.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року (головуючий суддя Корнієнко О.М.), ухваленого в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 листопада 2010 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредит, в свою чергу позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки. ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_4 помер і спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_3. В позові зазначено, що 18 грудня 2016 року ОСОБА_3 було направлено лист-претензію, згідно якої було пред'явлено вимоги по сплаті заборгованості, однак заборгованість нею не була погашена. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 04 листопада 2010 року становить 14 067,92 грн., а тому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14 067,92 грн..

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (рахунок №3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 04 листопада 2010 року в розмірі 14 020,77 грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, мотивовану тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до неї, як до спадкоємця позичальника, з вимогою про повернення кредитної заборгованості її покійного чоловіка з порушенням строку, встановленого ст. 1281 ЦК України, а тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому в апеляційній скарзі просила розгляд справи проводити у її відсутність.

18.01.2018 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Дудіним Л.В. було направлено клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість прибуття до суду у зв'язку з несприятливими погодніми умовами, однак суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного клопотання та визнати за неповажну причину неявки представника в судове засідання, оскільки неможливість прибуття до суду належними доказами не підтверджена, а також суд звертає увагу на те, що сама особа, якою подано апеляційну скаргу, просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вимогами ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню зі спадкоємця, при цьому виключенню підлягають відсотки, які були нараховані після смерті позичальника.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується підписаною відповідачем заявою, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає договір між ним та Банком.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 03 вересня 2014 року.

З матеріалів справи видно, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу Другої Тростянецької нотаріальної контори було направлено претензію кредитора від 10 жовтня 2016 року, в якій зазначено, що банку стало відомо, що позичальник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тому просив повідомити, зокрема, чи заводилась спадкова справа після смерті боржника, надати інформацію про спадкоємців, що прийняли спадщину.

Із відповіді нотаріуса другої Тростянецької державної нотаріальної контори №481/02-04 від 18 листопада 2016 року вбачається, що 22 квітня 2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я дружини - ОСОБА_3.

Звернувшись в суд з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу про стягнення заборгованості зі спадкодавця, обґрунтовану тим, що ОСОБА_3 як спадкоємцю ОСОБА_4 було направлено вимогу про сплату заборгованості, однак нею заборгованість не погашена.

Зі змісту листа-претензії ПАТ КБ «Приватбанк» від 13 грудня 2016 року, направленого ОСОБА_3, видно, що банку стало відомо, що ОСОБА_4 помер, ОСОБА_3 є спадкоємцем, заборгованість за кредитним договором складає 14 147,92 грн. станом на дату смерті, тому запропоновано оплатити заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Норми ст. 1218 ЦК України передбачають, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_3 не було доведено, що вона відповідно до положень ч. 1 ст. 1281 ЦК України повідомила кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, жодних доказів на підтвердження того, що вона повідомляла банк про смерть свого чоловіка нею не надано.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що банку стало відомо про смерть боржника ОСОБА_4 не пізніше дати формування претензії кредитора, що була направлена нотаріальній конторі, а про відкриття спадщини із відповіді нотаріальної контори від 18 листопада 2016 року, тобто вимоги до спадкоємця пред'явлено в межах, передбаченого ст. 1281 ЦК України, строку.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору, з виключенням безпідставно нарахованих відсотків по кредиту в розмірі 47,15 грн., оскільки із розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» видно, що ОСОБА_4 користувався кредитними коштами, сплачував кошти за кредитним договором, не допускав прострочення заборгованості, однак не повернув борг по кредиту до дня смерті, відтак банком правомірно пред'явлено вимогу до спадкоємця боржника щодо повернення заборгованості по кредиту.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що відповідач завчасно повідомила банк про смерть позичальника, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останньою не доведено факт повідомлення кредитора про смерть спадкодавця у строки, визначені статтею 1281 ЦК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та відповідно до вимог ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук