ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № МL-308/042/2007, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 145728,63 доларів США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27.12.2007 року, між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» були укладені Договір поруки № SR-308/042/2007 та № 308/042/2007/1 від 27.12.2007 року. У звязку з невиконанням умов кредитного договору утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 20.10.2014 року складала 6 558 355,91 грн. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 25 листопада 2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27.12.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року позов банку задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27.12.2007 року в розмірі 6 558 355,91 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 1 094 103,02 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 316 296,11 грн.; штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором 5 147 956,78 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона є спадкоємицею відповідача ОСОБА_2, що оскаржуване рішення суду вирішує питання щодо її прав та обовязків.

Судом під час розгляду справи було порушено норми матеріального та процесуального права, не взято до уваги, що, починаючи з 2009 року її син, ОСОБА_2, хворів та не проживав за адресою, наявною у матеріалах справи, у звязку з чим був позбавлений можливості зявлятися у судове засідання та надавати докази. Крім того, ОСОБА_2 не було відомо про наявність договору факторингу, укладеного між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна. Апелянт посилається на те, що судоми не перевірено наявність ліцензії у банку на проведення валютних операцій та повноважень посадових осіб на укладання кредитного договору. Також апелянт ставить під сумнів правильність розрахунку суми заборгованості.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічна за змістом норма містилась і у статті 292 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення заочного рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Так, матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1, посилалася на те, що вказаним рішенням суду вирішено питання щодо її прав та обовязків, оскільки вона є матірю відповідача ОСОБА_2, з якого

оскаржуваним рішенням суду у солідарному порядку з іншими відповідачами стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду по суті апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями статті 1269 ЦК України обумовлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Матеріали справи не містять доказів звернення апелянта до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, або прийняття нею спадщини у порядку ст.1268 ЦК України. Наявна у матеріалах справи копія витягу зі спадкового реєстру не може бути доказом звернення до нотаріуса саме ОСОБА_1, оскільки у витязі про це не зазначено, а згідно копії паспорту спадкодавця ОСОБА_2, у нього є донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також є спадкоємицею першої черги після смерті батька. (а.с.147,159)

Зазначені обставини підтвердив представник апелянта у судовому засіданні колегії суддів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення суду було ухвалено 15 червня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 помер 30.05.2016 року, тобто після набрання рішенням законної сили та на стадії його виконання, що унеможливлює його перегляд судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою матері померлого відповідача, так як законність судового рішення переглядається на час його ухвалення, коли апелянт не знаходилася з позивачем ОСОБА_6 у будь-яких правовідносинах та не могла бути стороною у справі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обовязки такої особи не вирішувалося.

Колегією суддів не встановлено, чим саме оскаржуваним заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року вирішено питання та порушено права ОСОБА_1 з огляду на те, що її син - відповідач у справі ОСОБА_2 помер майже через рік після ухвалення рішення суду, за яким було видано виконавчі листи.

У звязку з чим апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 268, 362, 367, 374, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

ОСОБА_7

ОСОБА_8