Оболонський районний суд міста Києва
20 березня 2002 року Оболонський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Лапчевської О.Ф.
при секретарі Вилегжаніній М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 ОСОБА_7 3-я особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округа Воловиченко Валерій Володимирович про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним і витребування її у добросовістного наймача
В серпні 2000 року позивачка звернулась до суду з позовом, в вересні 2001 року уточнила свої позовні вимоги в порядку ст. 103 ТДПК України.
Відповідач ОСОБА_8. його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі і суду пояснили, що 19.10.1999 року придбав у ОСОБА_1, спірну квартиру за 13 тисяч доларів США.
Про те, що ця квартира продається дізнався з оголошення в газеті "Авізо". Зв"язався з агентом агенства "Діамант" ОСОБА_11. Початкова ціна була понад 20 тисяч доларів США. Потім вона була знижена до 1З тисяч доларів СІІІА. Квартиру оглядав один раз в середені вересня 1999 року. Перед укладенням договору йому було відомо. Що у ОСОБА_1 є проблеми з документами на квартиру, вони відновлювались через біржу "Десятинна". Він не цікавився куди подівався оригінал свідоцтва про право власності на квартиру. Гроші за квартиру він передавав ОСОБА_1 в машині у ОСОБА_11 після підписання договору купівля-продажу квартири. Письмових розписок про це немає.В подальшому прийшлося виписувати ОСОБА_1, її дитину та чоловіка через суд. Квартиру купляв для себе. В квартирі не був прописаний і не проживав, оскільки потрібні були гроші на ремонт та меблі. На початку 1999 року він взяв в борг у ОСОБА_7 18 / вісімнадцять тисяч гривень. Повернути гроші не мав можливості. За рішенням суду з нього було стягнуто відшкодування матеріальної / 18 вісімнадцяті тисяч і моральної 18 / вісімнадцять тисяч гривень. Оскільки грошей в нього не було, то він домовився з ОСОБА_7, що він передає йому квартиру, а ОСОБА_7 продає квартиру забирає собі суму боргу, разом з процентами вийшло би не 7 /сім/ тисяч доларів, а 10 / десяті тисяч, а решту грошей з продажу квартири віддає йому. Це не робилось в установленому порядку через торги, оскільки виходила зовсім інша сума - набагато меньша, Однак довести це вони не змогли, оскільки коли ОСОБА_7 пішов в БТІ за довідкою на продаж квартири там він дізнався, що на квартиру накладений арешт.
Відповідач ОСОБА_7, його представник ОСОБА_10 в судовому позов не визнали в повному обсязі і суду пояснили, що 19 січня 1999 року передав в борг ОСОБА_8 18 / вісімнадцять / тисяч гривень. Де проживав ОСОБА_8 йому відомо не було, вони спілкувались по роботі. Передавая гроші в борг не виясняв для чого.
Гроші передавались в гривнях, в розписці про пеню, штрафних санкціях нічого не вказувалось. Від їх директора йому стало відомо, що ОСОБА_2 придбав квартиру на Оболоні, але конкретної адреси цієї квартири він не знав, а ОСОБА_2 йому не говорив. Адресу квартири він узнав, коли в суді вирішували питання передачі йому квартири. Звернувся в кінці січня 2000 року до Мінського суду м. Києва. Хоча не він, ні ОСОБА_2 не проживають в цьому районі за радою адвоката, в зв"язку з тим, що ОСОБА_2 придбав тут квартиру.
В позові виставив 18 / вісімнадцять / тисяч гривень матеріальної шкоди - по займу і 18 / вісімнадцять тисяч/ гривень моральної шкоди. Ця сума моральної шкоди - це сума боргу з врахуванням інфляції. Про це він суд до відома в заяві не ставив. Квартира спірна йому була не потрібна. Він брав її з метою продажу, жити в ній не збирався. Була з ОСОБА_2 домовленість, що він продасть квартиру, забере свої частину, а решту віддасть ОСОБА_2 Коли дізнався, що квартира під арештом, до питав ОСОБА_2 в зв"язку з чим.
Приватний нотаріус Воловиченко В.В. суду пояснив, що спірний договір посвідчував він. На весні 2000 року до нього прийшли працівники кримінального розшуку з постановою про виїмку договору купівлі-продажу і довіреностей, тоді він дізнався. Що відносно цієї угоди є спір. З його участю були проведені слідчі дії - впізнання особи, що підписало договір купівлі-продажу квартири. Він нікого не впізнав. ОСОБА_1 потім бачив і в судовому засіданні, но не впізнав як особу, що підписувала договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_11 пам'ятає, приходив пару разів, але після того як почався суд по справі ОСОБА_1 більше ОСОБА_11 не бачив.
Вислухавши пояснення представників сторін, відповідачів, приватного нотаріуса Воловиченко В.В., експерта ОСОБА_12, свідка ОСОБА_11. дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 48 ЦК України недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.
Посилання позивачки на те. що ця угода є недійсною, оскільки вона не мала наміру продавати квартиру, не підписувала договору купівлв-продажу підтверджується слідуючими доказами по справі.
Експерт ОСОБА_12, що проводив цю експертизу суду пояснив, що свій висновок про те, що підпис в графі продавець на догворі купівлі-продажу квартири виконано не ОСОБА_1, а іншою особою підтверджує. Для проведення експертизи йому були надані доз навачем договір купівлі продажу квартири, вільні образ ці підпису ОСОБА_1, експериментальні образці підпису - тобто підписи ОСОБА_1, виконані на інших документах. На підставі діючих методи він виявив ряд устійчивих і достатніх для дачі висновку особистих признаків, і прийшов до висновку. що підпис був зроблений не ОСОБА_1, а іншою особою. Також в процесі дослідження на ряду з відмінностями були виявлені і співпадаючі ознаки, але вони не формували індивідуальної сукупності, були присущі часто зустрічающимся почеркам, були не устойчиві. На підставі чого їм був зроблений висновок, що поява співпадаючих ознак в підпису визваний підражанням істинному підпису ОСОБА_1, і на зроблений ним висновок не впливає. При проведенні дослідження і дачі висновку, навіть якщо про це не ставиться питання в постанові, вони обов'язково визначають чи не умисно був змінений підпис, чи не було незвичайних умов при виконанні підпису. В данному випадку впливу незвичних умов, незвичного письмового приладу не мало місця при виконанні підпису.
Про те що договір підписувався в звичайних умовах, на письмовому столі підтвердили в судовом'- засіданні приватний нотаріус Воловиченко В.В., відповідач ОСОБА_8, свідок ОСОБА_11
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що письмового договору ні з ОСОБА_1, ні з ОСОБА_8 на проведення робіт по продажу - купівлі спірної квартири не укладав, розплачувався ОСОБА_8 після підписання договору з ОСОБА_1 в його машині, але яка була остаточна сума і в якій валюті йому невідомо. Відновленням свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 займався він за її дорученням, але коли і в зв"язку з чим було втрачено оригінал цього свідоцтва він не виясняв в неї.
На підставі викладенного суд приходить до висновку, що в суді було безспірно встановлено, що ОСОБА_1 участі в купівлі продажу спірної квартири не приймала, наміру продавати її не мала, договір підлягає визнанню недійсним, як такий, що не відповідає вимогам закону.
Ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 2 лютого 2000 року була затверджена мирова угода між ОСОБА_13 та ОСОБА_8, згідно якої квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_7
Згідно ч. 1 ст. 145 ЦК України якщо майно придбане за плату у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати / добросовісний набувач/, то власник витребувати це майно, якщо воно вибуло з його володіння поза його волею.
Як бузспірно було встановлено в судовому засіданні на момент укладення мирової угоди 2 лютого 2000 року ОСОБА_2 достовірно було відомо, що відносно правомірності укладенного їм договору купівлі-продажу спірної квартири розглядається справа в Радянському РУ ГУ МВС України в м. Києві, куди його 26 січня 2000 року викликали на допит в якості свідка.
Рішення за позовом ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_8 18 / вісімнадцятих тисяч гривень боргу та 18/вісімнадцяти/ тисяч гривень моральної шкоди було винесено Мінським районним судом м. Києва 1 лютого 2000 року.

Ухвала про затвердження мирової угоди і передачу спірної квартири у власність ОСОБА_7 була винесена 2 лютого 2000 року, тобто до вступу рішення в законну силу і початку його виконання.

Данна угода, як пояснили в судовому засіданні і ОСОБА_8, і ОСОБА_7 укладалась з метою продажу спірної квартири ними особисто, а не в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з метою отримання більшої суми від продажу, з якої частина боргу поверталась ОСОБА_14, а решта залишалась ОСОБА_8

На підставі виклад енного суд приходить до висновку, що на момент укладення угоди про передачу у власність спірної квартири ОСОБА_7 ОСОБА_8 утаїв від нього, що відносно законності продажу йому цієї квартири розслідується кримінальна справа в радянському РУ ГУ МВС України, в зв"язку ОСОБА_7 є добросовістним набувачем. Але оскільки спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза її волі, ця квартира підлягає витребуванню у ОСОБА_7

Керуючись ст. 48, 145 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 62, 202, 203 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 серії АВВ N° 404376 від 19.10.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Воловиченко В.В., недійсним.

Витребувати у ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_8 25 /двадцять п'ять/ гривень, та ОСОБА_9 25 / двадцять п"ять/ гривень держмита на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва на протязі 30 діб з наступного дня після проголошення.

Суддя