Провадження №2/200/618/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Єлісєєвої Т.Ю.
при секретарі - Кузьминій С.Д.
за участі представника позивача ОСОБА_1
представника відповідачів та третьої особи Троценко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, про визнання незаконними та скасування рішення та відновлення становища, яке існувало до порушення права, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, посилалася на те, що ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР та України в період з 05.08.1980 року по 30.11.2004 року. 29.10.2004 року за назаком МО України був звільнений з військової служби в запас у зв`язку зі скороченням штату та у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України. Під час проходження служби, на підставі затверджених списків від 1991 року, позивачеві видано на сім`ю з 4-х осіб ордер №1/59 на право зайняття трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 .
02.12.1997 року шлюб між ОСОБА_2 та його дружиною було розірвано та ним подано до бабушкінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області документи щодо реєстрації його місця проживання за адресою військової частини НОМЕР_2 .
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2004 року ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
08.11.2004 року позивачем подано командиру в/ч НОМЕР_2 рапорт про прийняття його на квартирний облік для отримання житла. 09.11.2004 року з дозволу командира в/ч НОМЕР_2 позивач звернувся до командира в/ч НОМЕР_3 з рапортом про зарахування його на квартирний облік зі складом сім`ї 1 особа. Командиром в/ч НОМЕР_3 було надано доручення голові житлової комісії в/ч НОМЕР_3 організувати перевірку житлових умов та розгляд рапорту та за результатами цієї перевірки 16.11.2004 року складено акт житлових умов та позивача зараховано на квартирний облік з 16.11.2004 року в загальну чергу. 11.11.2004 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Після звільнення з військової служби, 01.04.2005 року ОСОБА_2 було зараховано у чергу №1 для позачергового отримання житла з 29.10.2004 року. Після розформування в/ч НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , облік осіб, що потребують надання житла, здійснюється у в/ч НОМЕР_1 .
У 2014 році позивач дізнався, що, згідно з протоколом №3 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 10.05.2012 року його виключено з квартирного обліку у цій в/ч через ненадання необхідних документів для облікової справи.
05.11.2014 року позивач звернувся до комісії з приводу поновлення його на квартирному обліку, за результатами перевірки 12.11.2014 року складено відповідну довідку та поновлено позивача на квартирному обліку у черзі №1 для позачергового отримання житла як офіцера. В зазначеній черзі позивач перебував до 28.01.2016 року, тобто до розгляду питання щодо правомірності зарахування та перебування на квартирному обліку позивача при в/ч НОМЕР_1 .
За наслідками розгляду житловою комісією в/ч НОМЕР_1 постановлене рішення 28.01.2016 року та затверджене протокол від 28.01.2016 року №3, в якому зазначено, що забезпечення за рахунок МОУ військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби та слід зняти ОСОБА_2 з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з неправомірним його зарахуванням. Дане рішення затверджено командиром в/ч НОМЕР_1 .
Позивач вважає, що дане рішення командира в/ч НОМЕР_1 є незаконними та підлягає скасування, оскільки прийнято усупереч ст.ст.19, 22, 58 Конституції України, п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що набрав чинності з 01.01.2005 року. Також немає законних підстав зняття позивача з обліку, оскільки ним не погіршувались житлові умови.
Просив суд визнати незаконними та скасувати рішення, постановлене 28.01.2016 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 та оформлене протоколом від 28.01.2016 року №3 та затверджене 28.01.2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 рішення щодо зняття підполковника ОСОБА_2 з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 , зобов`язати відповідачів відносити становище, яке існувало до порушення та поновити підполковника запасу ОСОБА_2 на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 для позачергового отримання житла, складом сім`ї одна особа.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Надав суду письмові пояснення від 27.09.2017 року.
Відповідачами та третьою особою надано до суду заперечення проти позову. Просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що рішення від 28.01.2016 року, оформлене протоколом №3 від 28.01.2016 року прийнято в рамках закону. Посилаються, що позивач не мав права на отримання квартирної площі, був забезпечений житловим приміщенням, яке відповідало всім нормам та добровільно залишив квартиру, чим штучно погіршив житлові умови.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Згідно зі ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
В судовому засіданні встановлено, що з 05.08.1980 року по 30.11.2004 року позивач проходив військову службу у Збройних силах колишнього СРСР (а.с.33).
За наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2004 року №227, позивача виключено зі списків особового складу частини та направлено на військовий облік до Індустріального РВК м.Дніпропетровська (а.с.17).
04.09.1991 року, на підставі рішення виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів №926 від 16.08.1191 року, позивачу видано ордер на зайняття трикімнатної квартири на сім`ю з чотирьох осіб у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.18).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого відділом РАГС Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська від 15.04.2003 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.19).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.02.2008 року, АДРЕСА_3 у рівних частинах належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.20).
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2004 року, позивача визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.21)
16.11.2004 року позивача, на підставі рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 16.11.2004 року, оформленого протоколом №20, зараховано на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_3 складом сім`ї одна особа в загальну чергу датою протоколу від 16.11.2004 року (а.с.25).
Після розформування військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , облік осіб, що потребують надання житла, здійснюється у військовій частині НОМЕР_1 .
12.11.2014 року протоколом №7 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 позивача відновлено в черзі №1 для позачергового отримання житла, як офіцера, що звільнився з військової служби в запас у зв`язку зі скороченням штатів датою 29.10.2004 року складом сім`ї одна особа (а.с.36).
28.01.2016 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 (протокол від 28.01.2016 року №3) командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято та затверджене рішення щодо зняття підполковника ОСОБА_2 з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 (а.с.13).
Зі змісту оскаржуваного рішення, затвердженого протоколом №3, вбачається, що згідно рішення суду від 24.09.2004 року про добровільне залишення частини свого житла сім`ї та керуючись вимогами Закону України від 24.06.2004 №1865-IV п.1.4 (забезпечення за рахунок МОУ військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби) зняти п/п-ка ОСОБА_2 з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з неправомірним зарахуванням на квартирний облік(а.с.13).
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачами при прийнятті оскаржуваного рішення, до правовідносин, які виникли 16.11.2004 року застосовано, всупереч ст.ст.19, 22, 58 Конституції України, норму Закону України від 24.06.2004 року «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо надання військовослужбовця, які мають вислугу на військовій службі понад 20 років і більше та членам їх сімей жилих приміщень для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби». Згідно п.1 Розділу ІІ «Прикінцеві положення», вказаний Закон набрав чинності 01.01.2005 року.
Відповідно до ст.58 Конституції України, закону та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці забезпечуються жилим приміщенням державою, а також передбачено залишення їх у військовій частині на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів до одержання житла з державного житлового фонду, з правом позачергового одержання майна.
Тобто, на час ухвалення рішення комісії від 16.11.2004 року обмежень щодо надання житлових приміщень для постійного проживання лише один раз, норма ст.12 вищевказаного Закону не містила.
З пояснень представника позивача вбачається, що у рішенні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2016 року безпідставно наведено відомості щодо добровільного залишення ОСОБА_2 частини свого житла згідно рішення суду від 24.09.2004 року, що у свою чергу розцінюється відповідачами як штучне погіршення житлових умов.
Як зазначалося вище, квартира АДРЕСА_3 у рівних частинах належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а позивач визнаний таким, що втратив право користування житловою площею за рішення суду.
Суд приймає доводи представника відповідача військової частини НОМЕР_1 , що позивач добровільно відмовився від проживання в наданій квартирі державного житлового фонду, що по суті є штучним погіршенням житлових умов, але діючи законодавством не передбачений такий спосіб штучного погіршення житлових умов, наведених в ст.35 ЖК України, для тимчасового призупинення права, строком на п`ять років, на поліпшення житлових умов.
Тому взяття на квартирний облік позивача 16.11.2004 року відповідало діючому на той час законодавству України та застосування відповідачем у 2016 році нормативних актів, які набрали законної сили з 01.01.2005 року, тобто вже після винесення рішення комісією від 16.11.2004 року, є неправомірним, оскільки дія Закону не може поширюватись на правовідносини, які виникли та закінчились до набрання чинності цим законом.
Відповідно до ст.46 ЖК України, поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.
Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що рішення комісії в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку, яке оформлено протоколом №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2016 року є незаконним, а тому вказаний протокол в цій частині слід скасувати та поновити ОСОБА_7 на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 у черзі №1 для позачергового отримання житла складом сім`ї в одну особу.
Разом з тим, слід зазначити, що позивачем пред`явлені всі позовні вимоги до відповідача - військової частини НОМЕР_1 , жодної позовної вимоги до відповідача командира в/ч НОМЕР_1 позивачем не було пред`явлено. Тому в цій частині слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , третя особа Квартирно експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, про визнання незаконними та скасування рішення та відновлення становища, яке існувало до порушення права задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати протокол №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2016 року в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ), поновити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 у черзі №1 для позачергового отримання житла складом сім`ї в одну особу.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ), на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва