Справа № 367/8601/17 Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1577/18 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 6 04.04.2018

ПОСТАНОВА
Іменем України
4 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П., розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд дійшов помилкового висновку про подання заяви з порушенням правил підсудності, оскільки згідно з вимогами частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а вона разом з дитиною та боржником проживають в смт. Гостомель Київської області, що за територіальною юрисдикцією відноситься до Ірпінського міського суду Київської області.

Відзив на апеляційну скаргу боржника до апеляційного суду не надійшов.
За правилом пункту 1 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.
Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано з порушенням правил підсудності з огляду на те, що боржник зареєстрованим за вказаною в заяві адресою не значиться, учасники справи зареєстровані по АДРЕСА_1 .

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.
За змістом статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС в Київській області від 28 грудня 2017 року, отриманих на запит суду, ОСОБА_2 був знятий з реєстрації у в/ч НОМЕР_1 в смт. Гостомель Київської області 5 липня 2014 року.

Як зазначила сама заявник та підтверджується копіями паспортів учасників справи, їхнє місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_1 .

За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина 1 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Таким чином, позови про стягнення аліментів можуть бути пред`явлено як за зареєстрованим місцем проживання, так і за місцем його перебування.
Однак, пред`являючи позов, за місцем свого перебування позивач має додати до позовної заяви докази такого тимчасового перебування.
Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 зазначила, що вона та боржник ОСОБА_2 дійсно зареєстровані по АДРЕСА_1 , проте фактично вони проживають (перебувають) по АДРЕСА_2 , що підтверджується актом депутата Гостомельської селищної ради Київської області Чемериса С.В. від 25 листопада 2017 року та довідкою Гостомельського лікувального закладу від 28 листопада 2017 року.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1 до цих Правил.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано у зв`язку з відсутністю належних доказів тимчасового проживання (перебування) заявника за зазначеною нею адресою, дійшов висновку щодо непідсудності справи Ірпінському міському суду Київської області та, відповідно до положень статті 165 ЦПК України, вирішив питання про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у встановленому порядку після усунення її недоліків (статті 166 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 2018 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини 1 статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

Л.П. Сушко