Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2459/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Смолянська сільська рада Кодимського району Одеської області,

третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смолянської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про поновлення строку позовної давності, встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 13 грудня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба - ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1. Відкрилася спадщина, яка складається з: земельної частки (паю) із земель Смолянської сільської ради у розмірі 3,54 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 10 липня 1999 року Кодимською районною державною адміністрацією на ім'я померлої; майнова частка (пй) пайового фонду КСП «Світанок», с. Смолянка Кодимського району Одеської області у розмірі 0,22% пайового фонду КСП вартістю 517 грн. 07 коп., на підставі сертифікату серії НОМЕР_2, виданого 21 січня 2003 року Смолянською сільською радою. 30 листопада 1990 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала його батьку (вітчиму) - ОСОБА_2 - третій особі. ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, спадщину до цього часу не прийняв, не вчинивши яких-небудь дій для цього. Станом на 01 січня 2004 року спадщина так і не була прийнята ніким. Ним також. Згідно Цивільного кодексу Української РСР він не відносився до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3. Відумерлою спадщина, згідно ЦК України, також не визнана. Тобто, в ситуації, що виникла, повинні застосовуватись норми Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Лише в грудні 2017 року ОСОБА_2 подав письмову заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3. Відмова від прийняття спадщини, вчинена за межами шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, законом не передбачена. Така правова невизначеність не дає змоги нотаріусу видати йому свідоцтво про право на спадщину з законом. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Довідкою Смолянської сільської ради підтверджується, що він проживав разом з ОСОБА_3 в одному будинку однією сім'єю більше п'яти років - з початку 1998 року і до дня смерті останньої, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином він є спадкоємцем четвертої черги за законом. Цей факт нотаріус не визнає і не хоче визнати його спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 оскільки не встановлено факт спільного проживання. Крім того, нотаріус відмовляє видати свідоцтво про право на спадщину за законом з огляду на те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на ім'я спадкодавця. Оригінал цього документу втрачено. З цього приводу він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це до позитивного результату не привело. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить суд встановити факт його спільного проживання разом з ОСОБА_3 більше п'яти років - з 01 січня 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати його спадкоємцем за законом четвертої черги спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3; визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн., із земель Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 10 липня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім'я ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, який був утрачений; визнати за ним право власності н майнову частку (пай) пайового фонду КСП «Світанок» с. Смолянка Кодимського району Одеської області, розміром 0,22% пайового фонду КСП, вартістю 517,07 грн. на підставі сертифікату серії НОМЕР_2, виданого 21 січня 2003 року Смолянською сільською радою на ім'я ОСОБА_3.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове зсідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи з його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення.

Згідно довідки Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області №181 від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 проживав разом зі своєю сім'єю та з бабою - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1998 року в одному будинку та вели спільне господарство.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 01 березня 2003 року Смолянською сільською радою Кодимського району Одеської області, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №03.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4, виданого Смолянською сільською радою Кодимського району Одеської області 21 січня 2003 року, ОСОБА_3 є власником майнового паю в пайовому фонді КСП «Світанок» розміром 517,07 грн..

Згідно Заповіту, складеного 13 листопада 1990 року в с. Смолянка Кодимського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі Смолянської сільської ради за №2, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала все своє майно ОСОБА_2.

Згідно заяви ОСОБА_2, він відмовляється від спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3.

Згідно Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №271/139-17 від 28 грудня 2017 року, ОСОБА_3 видавався сертифкат на право на земельну частку (пай) розміром 3.54 умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн..

Згідно оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №51 від 23 грудня 2017 року, втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 розміром 3.54 умовних кадастрових гектари, виданий Кодимською РДА по Смолянській сільській раді на ім'я ОСОБА_3, вважати недійсним.

Згідно листа №1792/02-14 від 19 грудня 2017 року Державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори, видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 не є можливим, оскільки не надано доказів того, що на час відкриття спадщини він проживав зі спадкодавцем - ОСОБА_3, однією сім'єю не менш як п'ять років до та оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай).

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно статті 10 ЦПК України (ч.1-4) суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане 01 березня 2003 року Смолянською сільською радою).

Відкрилась спадщина у вигляді: земельної частки (паю) із земель Смолянської сільської ради у розмірі 3,54 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 10 липня 1999 року Кодимською районною державною адміністрацією на ім'я померлої; майнова частка (пай) пайового фонду КСП «Світанок», с. Смолянка Кодимського району Одеської області у розмірі 0,22% пайового фонду КСП вартістю 517 грн. 07 коп., на підставі сертифікату серії НОМЕР_2, виданого 21 січня 2003 року Смолянською сільською радою.

30 листопада 1990 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала ОСОБА_2 - третій особі (Заповіт від 13 листопада 1990 року, зареєстрований в Смолянській сільській раді за №02).

Станом на 01 січня 2004 року ОСОБА_2 спадщину не прийняв (ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року). Тобто, станом на зазначену дату спадщина ніким не прийнята.

В цьому випадку Законом (пункт 5 Прикінцевих та перехідним положень до Цивільного кодексу України) передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд вважає, що у правовідносинах, які виникли слід застосовувати норми ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Тобто, законодавець залишив за спадкоємцем право на прийняття або неприйняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2, скористався своїм правом і спадщину не прийняв у встановлений законом строк, більш того, він надав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3.

Позивач, як спадкоємець за законом четвертої черги, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не надано доказів проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше ніж п'ять років та оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай), у видачі свідоцтва було відмовлено.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 трвня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як убачається з дослідженої в судовому засіданні довідки Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області №181 від 09 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 проживав разом зі своєю сім'єю та з бабою - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1998 року в одному будинку та вели спільне господарство, що вочевидь підтверджує той факт, що позивач ОСОБА_1 проживав зі спадкодавцем - ОСОБА_3, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, судом установлено, що позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом. (ст.1264 ЦК України).

Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом - відсутні.

Позивач, як спадкоємець за законом від спадщини не відмовився.

Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що ОСОБА_1 проживав зі спадкодавцем - ОСОБА_3, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1792/02-14 від 19 грудня 2017 року).

Підтвердженням того, що правовстановлюючий документ було втрчено є, досліджене в судовому зсіданні, оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» (№51 від 23 грудня 2017 року).

В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Докази, надані позивачем є належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим.

З огляду на викладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, а саме: встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 більше п'яти років - з 01 січня 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем за законом четвертої черги спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн., із земель Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 10 липня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім'я ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, який був утрачений; визнати за ОСОБА_1 право власності на майнову частку (пай) пайового фонду КСП «Світанок» с. Смолянка Кодимського району Одеської області, розміром 0,22% пайового фонду КСП, вартістю 517,07 грн. на підставі сертифікату серії НОМЕР_2, виданого 21 січня 2003 року Смолянською сільською радою на ім'я ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1264 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України, керуючись ст.ст.200, 263-265, 293 ч.2 п.5,315 ч.2 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Смолянської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про поновлення строку позовної давності, встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 більше п'яти років - з 01 січня 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_2. .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем за законом четвертої черги спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, право власності на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн., із земель Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 10 липня 1996 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім'я ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, який був утрачений; визнати за ОСОБА_1 право власності на майнову частку (пай) пайового фонду КСП «Світанок» с. Смолянка Кодимського району Одеської області, розміром 0,22% пайового фонду КСП, вартістю 517,07 грн. на підставі сертифікату серії НОМЕР_2, виданого 21 січня 2003 року Смолянською сільською радою на ім'я ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п/п15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд.

Суддя А.І.ГУРА