АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/9175/18 Головуючий у І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/791/1012/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 21 травня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 від імені ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2018 року ОСОБА_3 від імені ОСОБА_4 звернулася з вказаною заявою до суду з вимогою вжити заходи забезпечення позову до його подання шляхом накладення арешту на житловий будинок літ. «Б» та належні до нього господарські будівлі та споруди, а саме літню кухню літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», туалет літ. «Е», водопровід № 1, огорожу № 2, 3 на земельній ділянці площею 522 кв.м по вулиці Королюка 140 у місті Херсоні та на земельну ділянку при ньому, в обґрунтування заяви покликалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 1999 року після смерті ОСОБА_5 15 травня 1998 року до його спадкоємців дружини ОСОБА_6, дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_7 перейшло право власності в рівних частинах на недобудований будинок літ. «Б» готовністю 63 % та належні до нього господарські будівлі та споруди, а саме літню кухню літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», туалет літ. «Е» по вулиці Королюка, 140 у місті Херсоні на земельній ділянці площею 522 кв.м, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 2001 року після смерті ОСОБА_6 22 квітня 2000 року спадкоємницею 1/3 частини цього майна стала ОСОБА_4, яка є бабою ОСОБА_7 та ОСОБА_7, всі вказані троє осіб є власниками вказаного будинку, 03 листопада 1998 року у ньому сталася пожежа, власники вимушені були тимчасово перебратися до іншого житла, у квітні 2018 року ОСОБА_4 за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 120731890 від 16 квітня 2018 року довідалася про те, що 14 серпня 2002 року головою Виконавчого комітету районної ради депутатів було видано свідоцтво на право приватної власності на зазначений житловий будинок ОСОБА_2, щодо якого 30 жовтня 2017 року Херсонською обласною філією Комунальним підприємством «Центр державної реєстрації» було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 37831957, ОСОБА_4 має намір подати позовну заяву про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14 серпня 2002 року та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2, можливий продаж будинку останнім утруднить виконання рішення суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 від імені ОСОБА_4 про забезпечення позову до предявлення позову до суду у даній справі задоволено, постановлено накласти арешт на житловий будинок літ. «Б» та належні до нього господарські будівлі та споруди, а саме літню кухню літ. «В», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», туалет літ. «Е», водопровід № 1, огорожу № 2, 3 на земельній ділянці площею 522 кв.м по вулиці Королюка, 140 у місті Херсоні та на зазначену земельну ділянку.

В апеляційній скарзі на ухвалу ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просив її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до предявлення позову до суду, в обґрунтування скарги покликався на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів, з матеріалів заяви про забезпечення позову не вбачається, що земельна ділянка площею 522 кв.м по вулиці Королюка 140 у місті Херсоні, на яку накладено арешт, перебувала у власності заявників або є власністю ОСОБА_2, неправомірним забезпеченням позову може бути завдана шкода правам та законним інтересам інших осіб, у власності яких така земельна ділянка може знаходитися, матеріали справи не містять доказів щодо наміру ОСОБА_2 продати належне йому спірне домоволодіння або земельну ділянку, висновок суду першої інстанції щодо реальної загрози утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову є необґрунтованим та передчасним, посилання суду першої інстанції на п. 6) ч. 1 ст. 150 ЦПК України є невірним, заявниками не було додержано вимоги щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову, не виконано вимоги п. 6) ст. 151 ЦПК України щодо пропозиції зустрічного забезпечення, судом першої інстанції було задоволено заяву за відсутності законних підстав, зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих документів заявниками не надано доказів їх місця реєстрації та не надано ніяких відомостей про те, що вони мають доходи, які є достатніми для того, щоб відшкодувати можливі збитки відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у задоволенні позову, постановлена ухвала складом суду суперечить вимогам ч. 1 ст. 34 ЦПК України, в порушення ст. ст. 65, 67 ЦПК України невірно зазначено статус учасника судового процесу секретаря судового засідання, неправильно визначено статус осіб, які приймають участь у справі, помилково зазначено ОСОБА_3 як особу, яка подала заяву в інтересах заявників, так як остання є захисником заявників та виступає у даній справі як адвокат і не є стороною по справі, зі змісту доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 24 квітня 2018 року вбачається, що адвоката ОСОБА_3 призначено надати відповідну правову допомогу тільки ОСОБА_4 Я.А., будь-які інші документи на представництво ОСОБА_7 та ОСОБА_7 в матеріалах відсутні.

У заяві до апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги, просив її розглянути у його відсутність, ОСОБА_3 щодо вимог скарги заперечувала, пояснила, що вона виступає лише від імені ОСОБА_4, відповідний позов було подано до суду, його розгляд призначено на жовтень 2018 року, процесуальна потреба у застосованих судом заходах забезпечення позову була і є, оскільки відповідачем 02 травня 2018 року спірний будинок було відчужено іншій особі, яка буде залучена до участі у справі як належний відповідач, у звязку з такою обставиною відповідач не має права вимоги за даною апеляційною скаргою, вказані у скарзі процесуальні порушення не можуть бути підставою для скасування ухвали, ОСОБА_4 підтримала позицію свого представника.

Заслухавши доповідача, перевіривши ухвалу на предмет її відповідності нормам процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За положеннями ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову до предявлення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав чи інтересів позивача, за захистом яких має намір звернутися до суду, одним із видів забезпечення позову п. 1) ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено накладення арешту на майно відповідача.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_4 має намір подати позов щодо захисту свого права власності на нерухоме майно зазначений у заяві житловий будинок, власником якого на її думку незаконно виступає відповідач, вказане майно нерозривно повязане із земельною ділянкою, на якій знаходиться, та має залежність від неї, отже застосовані судом заходи забезпечення позову до його подачі є співмірними із майбутнім позовом, який, за поясненнями ОСОБА_3, вже подано до суду і справа призначена до розгляду, в матеріалах справи відсутні дані щодо наявності у ОСОБА_2 повноважень представляти інтереси фактичного власника земельної ділянки, права якого б могли бути порушені, судом дійсно було помилково зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_7 як осіб, від імені яких діє ОСОБА_3, ухвала суду в цій частині підлягає зміні, решта процесуальних порушень, про які йде мова у апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування ухвали, яка постановлена з метою забезпечення виконання встановлених ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду в частині зазначення осіб, від імені яких діє представник, змінити, решта зазначених у скарзі доводів не може бути підставою для скасування ухвали, в іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 травня 2018 року змінити, виключити з неї посилання щодо подання ОСОБА_3 заяви від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 22 липня 2018 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_9

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_10

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1