ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/476/18 Номер провадження 22-ц/814/106/18Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пилипчук Л.І. , Обідіної О.І.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Кобеляцьким районним судом Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року у складі судді Омельченко І.І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Придніпрянська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області, про виселення з житлового будинку.

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про виселення відповідача ОСОБА_2 з будинку, який належить їй в АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У 2008 році вона зареєструвала відповідача у вказаному будинку як квартиранта за договором найму з подальшим наміром викупу будинку. На даний час будинок необхідний їй та її родині для проживання, але відповідач не звільняє житлове приміщення, користуючись ним без достатніх правових підстав.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3, без надання іншого жилого приміщення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 проживає в спірному житлі без відповідних правових підстав, не є членом родини власника та не має права користування жилим приміщенням.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за безпідставністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у 2006 році він придбав спірний будинок у позивача ОСОБА_3 та сплатив за нього кошти в розмірі 1000 доларів США у еквіваленті 5100 грн. за курсом долара, що діяв на той час. У 2008 році позивач зареєструвала його у вказаному житловому будинку по договору найму з подальшим правом викупу будинку. Вважаючи, що купив даний будинок за 1000 доларів США, оскільки саме так і домовлялися з ОСОБА_3, він здійснив переобладнання, які значно покращили стан будинку: провів газ, придбав газовий котел, встановив опалювальні батареї, встановив газовий лічильник та уклав договір на постачання природного газу, пробив свердловину, поставив автоматичну насосну станцію, яму обклав цеглою та провів воду в будинок, прибудував ванну кімнату, викопав вигрібну яму та обклав її цеглою, провів утеплення даху, поставив подвійні вхідні двері, зробив ганок, поставив піддашок на двері, у кухні вставив вікно, всередині будинку поґрунтував всі стіни та підлогу, поклеїв шпалери, постелив лінолеум та ковролін, на присадибній ділянці посадив 36 плодових дерев. Позивач відмовлялася оформити договір купівлі-продажу у нотаріуса. Усі ці роки вона спостерігала як він переобладнує будинок та садибу та не заперечувала проти цих робіт, а коли вони були завершені, позивач вирішила забрати будинок у нього.

Крім того вказує, що він є інвалідом 2 групи та учасником бойових дій, іншого житла не має, з 01.09.2004 року перебуває у черзі на поліпшення житлових умов.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

На підставі частини 5 статті 31 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області та утворення апеляційного суду в апеляційному окрузі справу передано до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено та підтверджується наявними доказами, що за договором купівлі-продажу від 07.04.2000 року, посвідченим державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Л.І. за реєстровим № 1066, позивач ОСОБА_3 придбала незакінчений будівництвом жилий будинок, збудований на 10% з господарчими побудовами по АДРЕСА_1, який зобов'язалась добудувати та здати в експлуатацію до 1 травня 2002 року згідно рішення виконкому Радянської сільської ради № 2 від 14 січня 2000 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає за даною адресою за згодою позивача на підставі договору найму житла, що визнано сторонами по справі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 проживає у будинку, належному ОСОБА_3 без достатніх на те правових підстав та підлягає виселенню згідно частини 3 статті 116 ЖК УРСР.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною 4 статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 116 ЖК УРСР визначено підстави виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення.

Відповідно частини 1 статті 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Згідно частини 3 статті 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Виселення із зазначених у статті 116 ЖК УРСР підстав є санкцією за вчинене вказаними особами правопорушення.

При цьому такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Поряд з цим, у справі, що переглядається, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вселився у спірне приміщення за згодою позивача, відповідно до досягнутої між сторонами домовленості на умовах найму житла з викупом, що включає самовільний характер дій відповідача та його виселення з цих підстав зі спірного помешкання.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Такий спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов'язані з позбавленням володіння майном.

Негаторний позов пред'являється власником за умови, що спірне майно перебуває у його володінні, однак протиправна поведінка відповідача перешкоджає йому здійснювати користування та розпорядження ним.

Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу у здійсненні таких прав та позадоговірний характер правовідносин між сторонами.

Між тим, встановлено, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі найму жилого приміщення з викупом, з підстав припинення або розірвання якого позовні вимоги ОСОБА_3 не заявлялись.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на наявність між сторонами договірних правовідносин, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 зі спірного житла без надання іншого жилого приміщення, а відтак, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Придніпрянська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області, про виселення з житлового будинку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: /підпис/ С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна

/підпис/ Л.І. Пилипчук

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.Б. Бутенко