Справа № 214/5753/18
2/214/2744/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

03 грудня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:головуючого судді Гринь Н.Г., за участю секретаря судового засідання Печарник З.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, третя особа : Відідл реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_3 комімет Саксаганської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину ВВТ №679294 від 30.12.2004 року належить домоволодіння №53 по вулиці Скляра у місті Кривому Розі. Відповідач є братом позивача, якого вона 12.01.2010 року зареєструвала, однак в подальшому за вище вказаною адресою не проживав. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням, щоб він добровільно знявся з реєстрації, але він цього не зробив. В останні пять років їй взагалі невідомо його місце проживання. Жодних витрат щодо утримання житлового будинку відповідач ніколи не ніс. Вона постійно сплачує комунальні послуги та на сьогодні це дуже велика проблема для неї, адже сума коштів щомісячно зростає. Вважає, що її брат втратив право користування жилим приміщенням. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком , розташованим за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Скляра, буд. 53.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що її брат не проживає у її кватирі з 2010 року, місцеперебування його невідомо, добровільно зніматись не бажає, а на неї приходять нарахування по сплаті комунальних платежів. У подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує поти заочного розгляду.

Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не зявилась, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про поважність причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судове засідання не зявився.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що знайомий з позивачем, вона його сусідка. Відповідача теж знає, бачив три рази. Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживає за зазначеною адресою, останній раз бачив його років 4-6 назад.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що знайома з Позивачем як сусідкою, Відповідача не бачила років 12. Позивач проживає з чоловіком та онукою.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки представника позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВВТ №679294 від 30.12.2004 року, виданого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторо, зареєстрованого в реєстрі за №2-7588, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння №53 по вулиці Скляра у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 17, 18).

Згідно з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області та копії будинкової книги, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.01.2010 року (зворот а.с. 8 а.с. 9, а.с. 25).

Факт не проживання Відповідача за вище вказаною адресою, підтверджується поясненнями даними у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також актом, складеним зі слів сусідів, посвідченого головою вуличного комітету №20 (а.с.20) та довідкою про склад сімї №44 (а.с.19).

Суд, розглянувши цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Наявність реєстрації Відповідача у квартирі за вище вказаною адресою позбавляє можливості Позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у домоволодінні №53 по вулиці Скляра в м. Кривому Розі Дніпропетровської області більше року.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд доходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованою за вище вказаною адресою.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у звязку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з Відповідачів на його користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, третя особа: Відідл реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_3 комімет Саксаганської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №53 по вулиці Скляра в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.

Повне рішення складене 03.12.2018 року.

Суддя Н.Г. Гринь