Справа №265/7167/17
Провадження №2/265/253/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26 січня 2017 року, на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26 січня 2017 року помер батько позивача ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_2. За життя, ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого, належне йому майно на момент смерті він заповів позивачу у справі ОСОБА_1 Зазначений заповіт було посвідчено нотаріально та внесено у Спадковий реєстр. За зверненням позивача до нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 На звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не надав оригінали правовстановлюючих документів, які б підтверджували, що спадкодавець на момент смерті був власником 2/3 частини квартир 5 будинку 35 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі. Позивач зазначає, що оригінали правовстановлюючих документів у нього відсутні, оскільки залишились у зазначеній квартирі, 1/3 частина якої належить його рідному брату ОСОБА_2 При цьому, брат відмовляється у добровільному порядку надати йому оригінали правовстановлюючих документів для належного оформлення спадкових прав. На підставі викладеного, просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4.

Позивач до судового засідання не прибув, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, просить справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача, ОСОБА_3 міської ради, діюча на підставі довіреності, ОСОБА_6 також до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення по справі залишила на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ЯЯ № 328128 виданим 13 грудня 1950 року Князь Григорівською сільською радою.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 2265 виданого 02 жовтня 1997 року ВАТ «МК «Азовсталь», яке 17 жовтня 1997 року було зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя Донецької області за № 40482, квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І НО № 485176 виданого 08 вересня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_7 померла 07 вересня 2010 року, актовий запис 1284 від 08.09.2010 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 травня 2011 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за № 1-578, спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є її чоловік ОСОБА_4. Спадщина складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_3. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7.

Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано у спадковому реєстрі за № 50821860, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 26878649 від 10.05.2011 року.

Згідно свідоцтва про смерть серія І БК № 385364 виданого 26.01.2017 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Маріуполі ОСОБА_4 помер 26.01.2017 року, актовий запис № 100 від 26.01.2018 р.

В матеріалах спадкової справи № 434/2017 наданої Шостою Київською державною нотаріальною конторою, щодо майна ОСОБА_4, померлого 26.01.2017 року, мається заповіт, складений 10 травня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_9, відповідно до якого, ОСОБА_4 на випадок його смерті усе належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

21 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_4

29 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_2.

29 вересня 2017 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 часини квартири АДРЕСА_4, які належали ОСОБА_4, який помер 26.01.2017 року, оскільки ОСОБА_1 не надав правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на 2/3 частини зазначеної квартири.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено.

Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі документи, які свідчать про право власності померлого ОСОБА_4 на 2/3 частини квартир 5 в будинку 35 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 може бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_5, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 26 січня 2017 року, на 2/3 частини квартири АДРЕСА_6.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: 03179, АДРЕСА_7.

Відповідач ОСОБА_2, НОМЕР_2, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада, юридична адреса: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру 70.

Суддя Мельник І.Г.