Справа № 303/7020/16-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Ужгород Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Собослой Г.Г.,

секретарі: Терпай С.М.

за участі ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року та ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 травня 2017 року, ухваленні суддею Монич В.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великолучківської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Управління Держземагенства в Мукачівському районі про визнання недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великолучківської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Управління Держземагенства в Мукачівському районі про визнання недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням сесії Великолучківської сільської ради за №226 від 04.07.2016 року ОСОБА_3, мешканці АДРЕСА_1 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду. Земельна ділянка позивача межує з переданою ОСОБА_3 в оренду земельною ділянкою. В серпні 2016 року до позивача звернувся син ОСОБА_3 з питанням проставлення підпису на документації, з того часу позивач дізнався, що його земельна ділянка межіє з земельною ділянкою, яка була передана в оренду. В вересні 2016 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 з метою виготовлення геодезичної зйомки на його земельну ділянку. Після чого йому стало відомо, що частина його земельної ділянки передана ОСОБА_3 Враховуючи те, що позивач не погоджував межі земельної ділянки суміжного землекористувача він звернувся до Великолучківської сільської ради із запитом щодо надання публічної інформації. З отриманої відповіді йому стало відомо, що питання меж земельної ділянки вирішувалось на засіданні сесії сільської ради з попереднім розглядом на засіданні земельної комісії, про що свідчить рішення сесії №283 від 29.09.2016 року та протокол земельної комісії від 28.09.2016 року. Про час і місце розгляд даного спору його, як суміжного землекористувача ніхто не повідомляв, так само як не повідомляли його про розгляд даного питання на засіданні сесії чи на місцевості. Тому просить визнати недійсним та скасувати рішення восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради №226 від 04 липня 2016 року та визнати недійсним та скасувати рішення восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради №283 від 29 вересня 2016 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги просив задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом вірно встановлено, що рішенням восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради від 04 липня 2016 року за №226 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відіедення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,1469 га за адресою : АДРЕСА_2, рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до землевпорядної організації з метою замовлення робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та після виготовлення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати на розгляд та затвердження сесії сільської ради (а.с.11).

Так, згідно ч.3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах, а відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затемнення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо.

Чинним законодавством передбачена, як обов'язкова, процедура узгодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, що має на меті забезпечити усунення будь-яких претензій між суміжними землекористувачами, перш ніж особа набуде право власності на земельну ділянку, що в свою чергу знайшла своє відображення в судовій практиці.

Відповідно ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж.

Згідно з ст.198 ЗК України, є обов'язковим погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Межові знаки - це спеціальні позначення, які встановлюються землевпорядними органами на крайніх поворотних точках межі земельної ділянки і мають особливий правовий режим.

Земельний кодекс України визначає процедуру розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування. Так, стаття 159 ЗК України регламентує порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частиною другою даної статті визначено: Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.(част. 3). У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.(част. 4). Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття(част. 5).

Таким чином, враховуючи вище наведене очевидним стає факт порушення органом місцевого самоврядування - Великолучківською сільською радою норми земельного законодавства України при прийняття рішення №226 від 04.07.2016р. яким було передано земельну ділянку в оренду гр. ОСОБА_3 площею 0,1469га.

На підставі рішення від 21.03.2006р. позивачу було виділено земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3. Дане рішення не скасоване і є чинним на даний час.

Таким чином, орган місцевого самоврядування безпідставно вилучив від позивача частину його земельної ділянки.

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Згідно ст. 39 ЗК Ураїни використання земель житлової та громадської забудови здійснюєтьея відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з триманням будівельних норм, державних стандартів і норм. В свою чергу ст. 120 Земельного кодексу України передбачає: «у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.» Так, гp. ОСОБА_3 набула право користування (оренди) на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 в 2016 році, в той же час за Договором купівлі-продажу матеріалів та обладнання, які використовувались для будівництва фундаменту, засвідчений приватним нотаріусом Вімерт В.І. зареєстрований а №616 від 06.05.2004р.

В 2004 році право користування даною земельною набуло ТОВ «Октан», оскільки від Великолучківської сільської ради попереднього власника разом з правом власності на фундамент перейшло і право користування земельною ділянкою. Згідно генерального плану села Великі Лучки за даним фундаментом була закріплена земельна ділянка, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Так, згідно ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Нормами ст.25 цього закону визначено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов'язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Згідно генерального плану села Великі Лучки за фундаментом контуром обведена земельна ділянка, що у співвідношенні картографічних даних шляхом проведення промірів дорівнює 1 см, а на місцевості відповідає 1 метру.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.268, 374,376, ЦПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Великолучківської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Управління Держземагенства в Мукачівському районі про визнання недійсним та скасування рішень органу місцевого самоврядування задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради №226 від 04 липня 2016 року.

Визнати недійсним та скасувати рішення восьмої сесії сьомого скликання Великолучківської сільської ради №283 від 29 вересня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді