Справа № 372/3527/18
Провадження 2-з-14/18
ухвала

Іменем України

19 листопада 2018 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Євдокімовій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що 15.11.2018р. вона звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті знищення обєкта нерухомості, та просила забезпечити позов шляхом накладення арешту в межах суми позову 4 755 337,96 грн. на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, розрахункові рахунки гр. ОСОБА_2 (НОМЕР_1 виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 04.06.2007 року, який зареєстрований за адресою: 07400, АДРЕСА_1) та гр. ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: 03150, АДРЕСА_2), мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони вчинення дій, призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню прав позивача, які порушені.

Розгляд заяви проводився у порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без виклику сторін.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобовязаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві посилається на подання позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Разом з тим позивач просить забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту в межах суми позову 4 755 337,96 грн. на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, розрахункові рахунки гр. ОСОБА_2 (НОМЕР_1 виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 04.06.2007 року, який зареєстрований за адресою: 07400, АДРЕСА_1) та гр. ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: 03150, АДРЕСА_2).

Суд вважає, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог заяви, неспівмірність запропонованих заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.М. Зінченко