Справа № 715/2086/17
Провадження № 2/715/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року

смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

Судді Цуркана В.В.

за участю секретаря судового засідання Ткач О.М.

представника позивача ОСОБА_3

розглянув у скороченому провадженні у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 03.11.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 23 321,86 гривень та судових витрат у розмірі 1600 гривень.

2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2006 року між ними і відповідачкою ОСОБА_2 було підписано заяву №б/н, згідно умов якої відповідачка отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в свою чергу відповідач зобов'язалася, що в разі непогашення нею боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом вона повинна була сплатити проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов'язань, відповідачка повинна була б сплатити проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100грн., відповідачка зобов'язалася сплатити банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. У разі порушенні ОСОБА_2 строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, вона зобов'язалася сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD)+5% від суми позову. Відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 14.09.2017 року у неї виникла заборгованість в розмірі 23 321,86 гривень, з яких: тіло кредиту - 7 140,46 грн., відсотки за користування кредитом - 9 197,17 грн., пеня - 5 397,47 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 086,76 грн.

3. Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав на те, що позовні вимоги позивач не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що у розрахунку заборгованості відповідача одночасно нарахована пеня і штраф, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне їх застосування є недопустимим. Також вказував на те, що позивач при зверненні до суду пропустив строк позовної давності встановлений у три роки, а тому з цих підстав у задоволенні позову також слід відмовити.

ІІ. Заяви і клопотання учасників справи.

1. 28.12.2017 року представник відповідача подав суду клопотання про витребування доказів, яким просив витребувати від відповідача інформацію про рух коштів з карткового рахунку позивача за період з дати укладення договору та інформацію щодо виданих відповідачу банківських карток із зазначенням дати видачі.

2. Ухвалою від 28.12.2017 року вищевказане клопотання було задоволено, а 03.01.2018 року на адресу суду від позивача надійшла витребувана інформація.

3. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте в позовній заяві просить розглянути справу без його участі.

4. Представник відповідача ОСОБА_3. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав які викладені у відзиві.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, доводи сторін та зміст спірних правовідносин.

1. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 14.07.2006 року було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з умовами надання послуг банком його клієнтам складає між сторонами кредитний договірзгідно умов якого відповідачка отримала кредит у загальному розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з базовою відсотковою ставкою 36% річних, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості був встановлений щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, і проводиться шляхом внесення позивальником коштів на картку, а також шляхом списання банком коштів з картки.

З довідки наданої позивачем на ухвалу суду вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 в період з 16.05.2006 року по 15.07.2016 року було надано дев'ять кредитних карток, при цьому термін дії останньої кредитної картки по 02/20.

Відповідно до інформації про рух коштів по рахунку та розрахунків заборгованості, які були надані позивачем вбачається, що відповідач користувалася кредитними картками, знімала кошти та періодично погашала суму заборгованості, при цьому погашення заборгованості за кредитом відбувалось періодичними платежами до 26.05.2015 року включно.

Слід зазначити, що ці обставини відповідач не заперечувала.

2.Дводи позивача.

Позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.09.2017 року становить 23 321,86 гривень, а саме: заборгованість по тілу кредиту - 7140,46 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 197,17 гривень; заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання - 5 397,47 гривень; штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 1086,76 гривень та на підтвердження своїх доводів подав відповідні розрахунки заборгованості.

3. Доводи відповідача.

Представник відповідача вказував на те, що вищевказані розрахунки є необґрунтованими, оскільки, у договорі була узгоджена сума кредитного ліміту в розмірі 250 гривень, а подальше збільшення кредитного ліміту відбувалося без згоди відповідача. Позивач пропустив строк позовної давності, а також вказав на те, що суд не може брати до уваги умови і правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, оскільки вони не підписані відповідачем, що свідчить про те, що вона з ними не була ознайомлена.

ІV. Джерела права та акти їх застосування.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

V. Оцінка судом аргументів учасників справи

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач пропустив строки позовної даності, оскільки, як було встановлено судом, позивачу в період з 16.05.2006 року по 15.07.2016 року було надано дев'ять кредитних карток, при цьому термін дії останньої кредитної картки встановлений по 02/20. Позивач користувалась кредитними картками, знімала гроші з карток, що свідчить про погодження нею з підняттям кредитного ліміту, при цьому останнє погашення заборгованості відповідачем відбулося 26.05.2015 року, а позивач звернувся до суду у листопаді 2017 року, що свідчить про те, що строк позовної даності не був порушений.

Разом з тим, як було встановлено судом між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з умовами надання послуг банком його клієнтам складає між сторонами кредитний договір.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суду ненадані належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року (справа №6-2320цс16).

З огляду на ці обставини в цій частині суд погоджується з доводами відповідача.

Проте, враховуючи, що відповідач отримала кредитні кошти від позивача, суд вважає що наявні правові підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, водночас не вбачає підстав для стягнення з відповідача пеню та штрафи, які передбачені Умовами.

З розрахунку наданого позивачем розмір заборгованості по кредиту складає 7140,46 гривень, а заборгованість по процентам складає 9197,17 гривень, і саме ці розміри заборгованості на думку суд підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач свого розрахунку заборгованості суд не подав.

За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14.07.2006 року в розмірі 16 337 ( шістнадцять тисяч триста тридцять сім) гривень 63 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом - 7 140,46 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом - 9 197,17 гривень на р/р №3111, , а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, 00 копійок на р/р №3111, МФО 305299.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: