Справа № 6/756/220/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Ільченко Ю.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Яку вказано у заяві, остання просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_2 повернути борг у сумі 573 дол. США, і виконавчий лист перебуває у ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва, але відповідач його не виконує.

На підставі викладених обставин заявник просить суд встановити спосіб та порядок виконання судового рішення від 21.03.2016 р., а саме стягнути з ОСОБА_2 на її користь вищевказану суму із перерахуванням курсу долара та перерахування на її особистий рахунок.

У судове засіданні жоден із учасників процесу не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як з'ясовано судом, дійсно 21.03.2016 р. позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

У відповідності до вимог ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у 10-денний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За вимогами ст. 124 ч. 5 Конституції України, ст. 18 ч. 1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У випадку невиконання рішення суду добровільно, воно підлягає виконанню у примусовому порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Завершальною стадією судового провадження на підставі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

На час розгляду даної заяви заявником - позивачем ОСОБА_1 не було надано суду доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тому зважаючи на викладене та керуючись ст. 124, 129 Конституції України, ст. 5, 18, 435 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.А. Васалатій