АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1508/2018
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 761/41226/16

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3,

на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва про забезпечення позову, постановлену 27 листопада 2017 року під головуванням судді Волошина В.О. в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу БакайА.І. про визнання правовідносин припиненими та визнання права власності.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,20 кв.м., житловою площею 19,60 кв. м.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи.

Зазначала, що на спірну квартиру вже накладено арешт ухвалою суду від 16 серпня 2016 року, постановленою в іншій справі. На даний час ОСОБА_3 проживає в несприятливих умовах в пансіонаті і чекає повернення в свою квартиру, що не дозволяє їй зробити через застосування заходів забезпечення позову. Крім того, спірна квартира здається ОСОБА_2 квартирантам. Також, суд першої інстанції не пересвідчився та не встановив факт чи існує реальна загроза невиконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилалась на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, вважала доводи надуманими та такими, що не відповідають матеріалам справи.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бакай А.І. в якій просила:

- визнати припиненими правовідносини за договором дарування АДРЕСА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з його виконанням,

- визнати право власності ОСОБА_2 на АДРЕСА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 яку остання отримала у власність на підставі договору дарування.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із характеру спірних правовідносин та дійшов висновку про те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогам, заява про забезпечення позову є обґрунтованою, та не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити та/або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а між сторонами дійсно існує спір про право власності на вказане майно.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки, позивач оспорює право власності на нерухоме майно, то вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно є співмірним із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що на спірну квартиру вже накладено арешт ухвалою суду від 16 серпня 2016 року, постановленою в іншій справі, колегія суддів до уваги не приймає враховуючи наступне.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, арешт на спірну квартиру, який накладено ухвалою суду у іншій справі, не може бути належним заходом забезпечення позову у цій справі, оскільки забезпечує реальне та ефективне виконання іншого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості, через застосування заходів забезпечення позову, проживати в спірній квартирі, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру вживаються судом з метою недопущення відчуження спірної квартири іншим особам, та не впливає на користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо права власності АДРЕСА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 то існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційні скарги позивача та відповідача необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2017 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І.Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус