Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1537/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 5 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Микитюк О.Ю., Галацевич О.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/1537/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання правочинів недійсними та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та розподіл майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 06 листопада 2017 року, ухвалене суддею Кулінічем Я.В. у м. Овручі

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог остаточно просив: визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним договір дарування, укладений між відповідачами 29.12.2016, та таким, що вчинений під впливом обману на підставі ст. 230 ЦК України; визнати недійсним договір дарування цієї ж квартири від 16.05.2003 удаваним та укладеним з метою приховання іншого правочину, а саме, договору купівлі-продажу; здійснити поділ майна подружжя, частка кожної сторони в якому складає суму 132 435,00 грн; виділити йому автомобіль CHERY Amulet, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2011 р.в., вартістю 98 835,00 грн, запасну гуму у комплекті до нього, вартістю 2 780 грн та все майно, яке знаходиться у будинку АДРЕСА_5 на суму 21 565,00 грн, а всього на загальну суму 122 980,00 грн. Також, стягнути зі ОСОБА_2 на його користь вартість золотої каблучки - 2 695,00 грн. Окрім того, майно, яке знаходиться в смт Першотравневе за адресою: АДРЕСА_2 на суму 128 690,00 грн. залишити відповідачці - квартира, вартістю 73 000,00 грн та майно, що знаходиться у ній. Стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію у розмірі 9 455,00 грн.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, вартістю 40 000,00 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та виділити їй на праві приватної власності автомобіль CHERY Amulet, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований на її ім'я, вартістю 43 100,00 грн. Також просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_7 Житомирської області, вартістю 40 000,00 грн та виділити останньому майно, а саме: розкладні крісла 2 шт. по 500 грн - 1 000 грн, стіл дерев'яний 3 шт. по 100 грн - 300 грн, сервант - 1 000 грн, телевізор LG - 1 200 грн, відеомагнітофон - 850 грн , DVD плеєр - 850 грн, праску - 3 000 грн, ліжко полуторне 2 шт. по 750 грн - 1 500 грн, килим 1х1,5 - 300 грн, коври 2 шт. по 150 грн, подушки 4 шт. по 50 грн - 200 грн, матраци 2 шт. по 50 грн - 100 грн, карнизи 5 шт. по 100 грн - 500 грн, люстри 2 шт. по 800 грн - 1 600 грн, штори 14 шт. по 10 грн - 140 грн, тюль 2 шт. по 300 грн - 600 грн, диван розкладний 1 000 грн, покривало 150 грн, палас 2х2 - 500 грн, кошики 2 шт. по 80 грн - 160 грн, решітка залізна - 5 000 грн, каструлі 7 шт. по 100 грн - 700 грн, плита газова - 2 000 грн, стільці 3 шт. по 60 грн - 180 грн, чайний сервіз - 400 грн, балон газовий 1 шт. - 100 грн, куток металевий - 100 грн, чавун 2 шт. по 100 грн - 200 грн, велосипед 2 шт. по 1 500 грн - 3 000 грн, тиски металеві - 4 000 грн, холодильник «Дніпро» - 5 000 грн, арматура 6 шт. по 20 грн - 120 грн, січкарня - 5 000 грн, каністри 3 шт. по 100 грн - 300 грн, сітка металева 2 рулони по 200 грн - 400 грн, цегла 150 шт. по 3 грн - 450 грн, коса - 200 грн, заступ 2 шт. по 50 грн - 100 грн, лопата совкова 2 шт. по 50 грн - 100 грн, ліжко полуторне 2 шт. по 500 грн - 1 000 грн, шафа - 1 000 грн, телевізор «Самсунг» - 2 000 грн, швейна машинка - 700 грн, матраци 2 шт. по 300 грн - 600 грн, подушки 3 шт. по 50 грн - 150 грн, бра 2 шт. по 100 грн - 200 грн, ікони 2 шт. по 100 грн - 600 грн, стільці 3 шт. по 10 грн - 30 грн, стіл 2 шт. по 150 грн - 300 грн, сервант - 500 грн, палас 3.5х2.5 - 300 грн, килим 3х2 -150 грн, люстри 2 шт. по 800 грн - 1 600 грн, стіл поліровочний - 300 грн, тумба під телевізор - 200 грн, дзеркало 2 шт. по 50 грн - 100 грн, стінка «Вікторія» - 2 000 грн, холодильник LG - 3 000 грн, табуретки 2 шт. по 50 грн - 100 грн, газовий котел - 3 000 грн, кухонний гарнітур - 2 000 грн, електроболер - 2 000 грн, газова плита - 2 000 грн, душова - 2 000 грн, меблева стінка в коридорі - 1 000 грн, мопед-скутер - 6 000 грн, а всього на загальну суму 70 500,00 грн. Виділити їй майно, а саме: килим 3х4 - 1 000 грн, палас 2х4 - 300 грн, дошку 1,5 куба по 15 грн - 225 грн, дошку 2 куба по 150 грн - 300 грн, шифер 63 шт. по 50 грн - 3 150 грн, шафу (подарунок мами), пральну машину LG (подарунок), а всього на загальну суму 4 975,00 грн. Окрім того, стягнути зі ОСОБА_1 на її користь компенсацію за збільшену частку в майні в сумі 43 975,00 грн.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

12 квітня 2017 року ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 06 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічну позовну заяву задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_6. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд. Зокрема зазначив, що договір дарування квартири був укладений відповідачами з метою обману, оскільки дана справа на той час уже розглядалася у суді та це є підставою для визнання його недійсним. Вважає, що суд неправомірно визнав будинок АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю подружжя, оскільки договір купівлі-продажу ним не підписувався, будь-яких доручень матері або іншим особам щодо укладення договору в його інтересах нікому не надавав. Окрім того, судом безпідставно взято до уваги пояснення ОСОБА_4, яка під час допиту, як свідка, не була попереджена про кримінальну відповідальність та надала суду суперечливі свідчення. Зазначає, що усі сторони дійшли згоди стосовно вартості спірного автомобіля, однак суд на зазначене уваги не звернув та з надуманих мотивів не вирішив питання щодо автомобіля.

В судове засіданні ОСОБА_1 не з'явився, просив справу розглядати в його відсутності. 07.11.2018 подав до суду заяву, в якій зазначив, що вони із ОСОБА_2 дійшли згоди щодо спірного автомобіля, який залишається у її власності, а він отримує за ? його частини компенсацію, яку відповідач перерахувала на депозитний рахунок суду. Також він погоджується з тим, щоб квартира АДРЕСА_6 та все майно в даній квартирі залишилось його сину ОСОБА_3

Разом з тим, зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_6 не є спільною власністю подружжя, оскільки був куплений для нього його батьками. Вважає договір купівлі-продажу таким, що не має юридичної сили та укладений з порушенням закону у відсутності продавця та покупця.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 просила змінити в частині поділу автомобіля. Зазначила, що сторонами досягнуто згоду щодо вартості автомобіля та нею внесено ? частину його вартості на депозитний рахунок суду. В решті рішення просила залишити без змін, оскільки згоди щодо вартості спільного майна між ними не досягнуто.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день розгляду був повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.08.1992 по 30.08.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується записом у паспорті та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11, 17 том 1).

За час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_6 який зареєстрований на ім'я позивача та підтверджується договором купівлі-продажу від 13.11.1993, мопед, реєстраційний номер НОМЕР_4, автомобіль CHERY Amulet, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2, 2011 року випуску, а також інше майно, а саме: два розкладних крісла, три дерев'яних стола, сервант, телевізор LG, швейну машинку, відеомагнітофон, DVD плеєр, праску, два полуторних ліжка, шафу, килим 3х4 - один, килим 3х2 - один, килимок 1х1,5 - один, палас 2х4 - один, два покривала, подушки 7 шт., два матраца, дві ковдри, карнизи 5 шт., дві люстри, штори - 14 шт., тюль 2 шт., диван розкладний, покривало двоспальне, палац 2х2 - один, два кошики, решітку залізну, сім каструль, газову плиту, три стільця, чайний сервіз, балон газовий, куток металевий, чавун - 2 шт., два велосипеди, тиски металеві, холодильник Дніпро, арматуру 6 шт., січкарню, три каністри, два рулони сітки металевої, два куба дошки сороковки, цеглу 150 шт., дошки 3,5 м.куб., шифер 63 шт,, дві сокири, косу, дві лопати совкові, два заступа, два полуторних ліжка, два матраци, бра 2 шт., дві ікони, три стільця, два стола, сервант, палас 3,5х2,5- один, стіл полірований, тумбу під телевізор LG, дві табуретки, газовий котел, кухонний гарнітур, електроболер, душову, меблеву стінку в коридор, що підтверджується актами опису майна від 18.04.2016 та 02.09.2016 (а.с. 23, 60-61, 188 том 1).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Частиною третьою статті 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 1993 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1 купив належний СП «Колос» житловий будинок, що знаходиться в с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області і розташований на присадибній ділянці розміром 0,22 га. Даний договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Гладковицької сільської Ради народних депутатів Овруцького району Житомирської області Макаревич Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 132 (а.с. 86 том 1). Даний договір є чинним, ніким не оскарженим.

Отже, спірне майно було придбано сторонами за час шлюбу, у зв'язку з чим є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст. 60 СК України. Належних та допустимих доказів того, що спірний будинок був куплений за кошти батьків позивача, як останнім зазначається у позовній заяві, суду не надано. За таких обставин, суд першої інстанції з урахуванням заявлених позовних вимог дійшов обґрунтованого висновку, що спірний будинок придбаний сторонами під час шлюбу, частки сторін є рівними та визнав за ОСОБА_2 право власності на його ? частину.

07 грудня 2011 року під час шлюбу ОСОБА_2 було придбано автомобіль марки CHERY Amulet, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, 2011 року випуску, вартістю 80 240 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 07.12.2011 № 214135-Y00795/1 (а.с. 224 том 1). В суді першої інстанції та під час розгляду справи в апеляційному суді сторонами досягнуто згоди щодо залишкової вартості автомобіля та визначено її у сумі 43 100,00 грн.

Також, матеріали справи свідчать, що 16 травня 2003 року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 отримала в дар квартиру АДРЕСА_6, що підтверджується договором дарування квартири від 16.015.2003, посвідченого державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори Гудзь О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1047. На підставі даного договору право власності на спірне житло зареєстровано 06.06.2003 відповідачкою ОСОБА_2, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Державного КП «Коростенське МБТІ» (а.с. 15-16 том 1).

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що подарована дружині квартира АДРЕСА_3 є їх спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ними - як подружжям дане майно у ОСОБА_4 було придбане за 1 500 доларів США. Оформленням документів при купівлі квартири займалася дружина, оскільки він був зайнятий на роботі. В подальшому йому стало відомо, що вищевказану квартиру відповідач ОСОБА_2 оформила на себе відповідно до договору дарування, а не договору купівлі-продажу. Вважає даний договір удаваним та укладеним з метою приховання іншого правочину.

На підтвердження вказаних обставин суду було надано заяву від 23.11.2016, написану (за твердженням ОСОБА_1.) власноруч ОСОБА_4, зі змісту якої вбачається, що останньою квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продано за 1 500 доларів США (а.с. 112 том 1).

Ухвалою Овруцького районного суду від 29.11.2016 за клопотанням представника ОСОБА_1 доручено компетентному суду Єльського району Гомельської області Республіки Білорусь провести допит свідка ОСОБА_4 (а.с. 128 том 1).

Згідно протоколу судового засідання від 30 січня 2017 року у м. Єльськ свідок ОСОБА_4 надала пояснення суду про те, що в смт Першотравневе проживав її дід ОСОБА_7 та після його смерті їй дісталася квартира АДРЕСА_4, де він мешкав. Оскільки дід хворів, вона попросила ОСОБА_2, з якою у неї склалися дружні відносини, доглядати діда. Оскільки квартира в Україні їй не була потрібна, у неї не було можливості її утримувати (сплачувати комунальні платежі), вона вирішила її подарувати ОСОБА_2 Ніяких коштів у зв'язку з даруванням квартири від ОСОБА_2 не отримувала (а.с. 143-144 том 1).

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що немає підстав вважати квартиру АДРЕСА_3 спільним майном подружжя, а договір дарування від 16 травня 2003 року недійсним та укладеним з метою приховання іншого правочину, оскільки на спростування даних обставин апелянтом суду не надано належних та допустимих доказів.

З матеріалів справи також вбачається, що 29 грудня 2016 року ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_6, про що свідчить договір дарування квартири від 29.12.2016, посвідчений приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук О.М., зареєстрований в реєстрі за № 2165 та відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 174-176 том 1).

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Частина перша статті 229 цього Кодексу встановлює, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

А тому, доводи апеляційної скарги в тій частині, що договір дарування від 29.12.2016, укладений між відповідачами, є недійсним та таким, що вчинений під впливом обману на підставі ст. 230 ЦК України є безпідставними, оскільки апелянтом не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування висновків суду, як і не доведено право ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що сторонами за час перебування в шлюбі було придбано майно, зазначене ними у позовних заявах, проте згоди щодо його вартості між ними не досягнуто, клопотань про призначення експертизи для її визначення ними не заявлялося. А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у поділі вказаного майна, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо його вартості, а наявні матеріали справи таких відомостей не містять.

Разом з тим, під час розгляду справи в апеляційному суді сторони дійшли згоди про те, що автомобіль марки CHERY Amulet, чорного кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 залишається у власності ОСОБА_2, а остання сплачує ? його вартості позивачу.

Зі змісту довідки Апеляційного суду Житомирської області від 22.06.2017 за № 3-319 вбачається, що 20 червня 2018 року на депозитний рахунок апеляційного суду Житомирської області від ОСОБА_2 надійшли кошти в сумі 21 550,00 грн, як компенсація за ? частину автомобіля CHERY Amulet ОСОБА_1 (а.с. 121 том 2).

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо поділу автомобіля підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом та стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частини вартості автомобіля марки CHERY Amulet, чорного кольору, 2011 року випуску шляхом виплати її з депозитного рахунку апеляційного суду Житомирської області та припиненням права власності останнього на вказаний автомобіль.

В решті позовних вимог доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, вмотивовано викладених у судовому рішенні, не спростовують та на правильність прийнятого рішення не впливають, а містять лише не посилання на незгоду з останнім. Рішення щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог ухвалено з додержанням норма матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 06 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо поділу автомобіля скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Розділити сумісне майно подружжя - автомобіль марки CHERY Amulet, чорного кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2, залишивши його у власності ОСОБА_2. Припинити право власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль. Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 21 550 грн, що внесена ОСОБА_2 20.06.2018 на депозитний рахунок Апеляційного суду Житомирської області (р/р 0907).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст складено 20.11.2018