Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 711/4732/16-ц

провадження № 61-7257св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Курило В.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив визнати право власності, витребувати автомобіль та стягнути кошти.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником автомобіля HOHNDA CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1. Маючи намір його продати, 11 червня 2014 року він уклав договір комісії з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) та ОСОБА_4

На підставі цього договору ФОП ОСОБА_5 11 червня 2014 року оформив довідку-рахунок, відповідно до якої ОСОБА_4 продано і видано автомобіль марки HONDA CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 280 570 гривень.

Вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля не відбувся, оскільки кошти за автомобіль відповідач не сплатила.

Вказані обставини також встановлені рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та повернення права власності на майно.

Оскільки автомобіль не підлягає поверненню у зв'язку з його відчуженням, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити кошти за нього, однак такі вимоги залишені без задоволення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині визнання права власності та витребування автомобіля залишено без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2017 року позов ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування вартості автомобіля марки HONDA CR-V, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 485 433 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно набула право на спірний автомобіль, що належить позивачу, не сплативши його вартість продавцю, яку слід визначати на момент розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що допустимим доказом вартості автомобіля є відповідна експертиза, про призначення якої сторони клопотань не заявляли, а отже, його вартість є недоведеною.

Доказів того, що обставини, які унеможливлюють повернення позивачу в натурі автомобіля, ОСОБА_3 не надав, а та обставина, що автомобіль був проданий, не свідчить про те, що його неможливо повернути.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року встановлено факт того, що ОСОБА_4 не сплатила коштів за спірний автомобіль, що призвело до безпідставного набуття нею майна. Відшкодуванню підлягає вартість автомобіля, яка визначається на момент розгляду справи. Доводи апеляційного суду про те, що позивач не довів дійсної вартості автомобіля, є безпідставними, оскільки відповідач у своїх запереченнях не ставила під сумнів визначену позивачем його вартість.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 17 квітня 2018 року справу № 711/4732/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частиною першою статті 412 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суди встановили, що 11 червня 2014 року між ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір комісії, за умовами якого ФОП ОСОБА_5 зобов'язався за дорученням ОСОБА_3 виконати в його інтересах дії, пов'язані з продажем транспортного засобу HONDA CR - V, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з довідкою рахунком, виданою ФОП ОСОБА_5 11 червня 2014 року, ОСОБА_4 продано і видано автомобіль марки HONDA CR - V, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 280 570 гривень.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним відмовлено у зв'язку з тим, що оспорюваний правочин не вчинено, а тому його не можна визнати недійсним.

Водночас цим рішенням встановлено, що документів, які підтверджують факт перерахування або сплати ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 280 570 грн у рахунок придбання автомобіля, не надано. Також не надано розписок, актів тощо, які б свідчили про приймання позивачем від ОСОБА_4 коштів у сумі 280 570 грн.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із статтею 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернення відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не довів, що вартість спірного автомобіля становить саме 485 433 грн, клопотання про проведення відповідної експертизи заявлено не було, а посилання на оголошення про продаж аналогічного автомобіля за таку ціну визнав безпідставним.

Проте суд апеляційної інстанції не врахував того, що вартість безпідставно набутого майна (спірного автомобіля) на момент його набуття відповідачем зазначена у довідці-рахунку у розмірі 280 570 грн і встановлена рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2015 року.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про те, що допустимим доказом вартості спірного автомобіля є лише відповідна експертиза, про призначення якої сторони не заявляли клопотань, є помилковим, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Разом з тим не може залишатися в силі й рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2017 року, оскільки встановлена судом першої інстанції вартість автомобіля у розмірі 485 433 гривень визначена на підставі оголошення про продаж аналогічного автомобіля, що також є безпідставним.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення).

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішенням апеляційного суду встановлена вартість спірного автомобіля у розмірі 280 570 грн.

Пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але суд зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрати, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ОСОБА_3 віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

За таких обставин, ураховуючи положення пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України, частини першої статті 412 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_3 з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_3

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2017 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) у рахунок відшкодування вартості автомобіля марки HONDA CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) кошти в розмірі 280 570 (двісті вісімдесят тисяч п'ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 805 (дві тисячі вісімдесят п'ять) гривень 70 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило