Провадження № 2-др/127/10/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

25 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, позов задоволено частково, визнано недійсним договір фінансового лізингу №АВ00А!00000085 від 10.04.2017 року, укладений між ТОВ «Автокредит Плюс» та ОСОБА_2. Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_2 сплачені грошові кошти за договором фінансового лізингу №АВ00А!00000085 від 10.04.2017 року у розмірі 99 190 грн. 45 коп. В іншій частині задоволення позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 047 грн. 97 коп.Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» судовий збір у розмірі 1 631 грн. 90 коп. в дохід держави.

05.05.2018 року відповідач ТОВ «Автокредит Плюс» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки, на його думку, суд, ухвалюючи рішення про застосування наслідків реституції, фактично не застосував наслідки реституції, оскільки обовязок по поверненню одержаного за недійсним правочином виник тільки у ТОВ «Автокредит Плюс», незважаючи на те, що позивач, уклавши договір фінансового лізингу, отримав від ТОВ «Автокредит Плюс» автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2005 року випуску, № шассі WVWZZZ3BZ5P053927, реєстраційний номер НОМЕР_1. А відтак, кожна із сторін договору виконувала взяті на себе зобовязання: ТОВ «Автокредит Плюс» надало в користування автомобіль, а ОСОБА_2 здійснював щомісячні платежі.

Таким чином, в силу ст.216 ЦК України правила реституції повинні бути застосовані для двох сторін недійсного правочину. Тобто, суд, застосовуючи реституцію, мав би вирішити питання окрім стягнення з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_2 грошових коштів також повернення ТОВ «Автокредит Плюс» автомобіля, який було передано ОСОБА_2 на виконання договору фінансового лізингу у звязку з визнанням останнього недійсним.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» за довіреністю ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення та просив суд останні задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, його представник адвокат ОСОБА_3, представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, однак їх неявка відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, заяви, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення суду у даній справі з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 2, ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Так, дійсно, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, позов задоволено частково, визнано недійсним договір фінансового лізингу №АВ00А!00000085 від 10.04.2017 року, укладений між ТОВ «Автокредит Плюс» та ОСОБА_2. Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_2 сплачені грошові кошти за договором фінансового лізингу №АВ00А!00000085 від 10.04.2017 року у розмірі 99 190 грн. 45 коп. В іншій частині задоволення позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 047 грн. 97 коп.Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» судовий збір у розмірі 1 631 грн. 90 коп. в дохід держави.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Так, дійсно, під час ухвалення судового рішення суд визнав недійсним договір фінансового лізингу №АВ00А!00000085 від 10.04.2017 року, укладений між ТОВ «Автокредит Плюс» та ОСОБА_2, проте правила реституції застосував тільки щодо однієї зі сторін правочину ухвалив рішення про стягнення з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_2 сплачених грошових коштів за договором фінансового лізингу №АВ00А!00000085 від 10.04.2017 року у розмірі 99 190 грн. 45 коп., отриманих ТОВ «Автокредит Плюс» як лізингодавцем за недійсним договором. При цьому, суд не вирішив питання про повернення іншій стороні правочину відповідачу ТОВ «Автокредит Плюс» того, що він передав позивачу ОСОБА_2 на виконання цього ж договору у звязку з визнанням його недійсним автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2005 року випуску, № шассі WVWZZZ3BZ5P053927, реєстраційний номер НОМЕР_1, незважаючи на те, що позивач, уклавши договір фінансового лізингу, отримав від ТОВ «Автокредит Плюс» вищезазначений автомобіль. А відтак, кожна із сторін договору виконувала взяті на себе зобовязання: ТОВ «Автокредит Плюс» надало в користування автомобіль, а ОСОБА_2 здійснював щомісячні платежі.

Суд звертає увагу, що аналогічна правова позиція щодо застосування наслідків недійсного правочину (реституції) знайшла своє відображення також у постановах Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-1081цс17, від 10.06.2015 року у справі №6-348цс15.

А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, доповнивши резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2018 року абзацом 4 наступного змісту:

«Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», , місцезнаходження за адресою: проспект Праці, 2 Т, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2005 року випуску, № шассі WVWZZZ3BZ5P053927, реєстраційний номер НОМЕР_1.»,відповідно абзаци 4, 5, 6, 7, 8, 9 вважати як 5, 6, 7, 8, 9, 10.

Керуючись ст.216 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, доповнивши резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2018 року абзацом 4 наступного змісту:

«Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», , місцезнаходження за адресою: проспект Праці, 2 Т, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2005 року випуску, № шассі WVWZZZ3BZ5P053927, реєстраційний номер НОМЕР_1.»,відповідно абзаци 4, 5, 6, 7, 8, 9 вважати як 5, 6, 7, 8, 9, 10.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 29.05.2018 року.

Суддя: