Провадження № 22-ц/812/234/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 487/4646/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

секретар судового засідання: Лептуга С.С.,

за участі відповідача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 6 червня 2018 року під головуванням судді Кузьменка В.В. в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі

за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ПАТ «ПРИВАТБАНК», яке в подальшому перейменоване в акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 31 серпня 2015 року уклав з відповідачем Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), за умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 11 591 грн. 51 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 порушує кредитні зобов'язання та має станом на 17 серпня 2017 року заборгованість у розмірі 21 431 грн. 86 коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 10 200 грн. 02 коп., по відсоткам за користування кредитом - 2738 грн. 42 коп., за комісією та пенею - 5 304 грн., штраф 3 189 грн. 42 коп., позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено заборгованість по кредиту, оскільки в матеріалах справи містяться два різні розрахунки, які суперечать один одному. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, що унеможливлює встановлення дійсних умов спірного договору.

У жовтні 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заборгованість підтверджується копією Генеральної угоди, випискою з рахунку, відповідно до якої відповідач частково погашав заборгованість.

На вказану апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 подав відзив, в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, Генеральну угоду він не укладав та не підписував, а також посилався на суперечність розрахунків боргу, пред'явлення позивачем вимог з порушенням позовної давності, та відсутність в матеріалах справи кредитного договору від 16 вересня 2008 року, про який йдеться в Генеральній угоді.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2015 року ПАТ «ПРИВАТБАНК» уклав з ОСОБА_1 Генеральну угоду, за умовами якої сторони домовились про зменшення боргу по кредитному договору від 16 вересня 2008 року, та надання відповідачу кредиту у сумі 11 591 грн. 51 коп. на 36 місяців у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості.

Цього ж дня відповідач надав банку копію паспорту, яку завірив своїм підписом (а.с. 30).

Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 420 грн. 54 коп. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 серпня 2018 року.

Статтею 526 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Частиною першою статті 546, статтею 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно статті 611 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з виписки по картці НОМЕР_1, яку було видано ОСОБА_1 на підставі Генеральної угоди, 31 серпня 2015 року на вказану картку переведено грошові кошти у розмірі 11 591 грн. 51 коп.

Позичальник здійснював погашення кредитної заборгованості через термінал 7 вересня, 8 жовтня 2015 року на суму по 450 грн., 24 листопада 2015 року на суму 425 грн., 23 грудня 2015 року на суму 430 грн., 19 та 27 лютого 2016 року на суму 200 та 100 грн., 10 березня та 24 квітня 2016 року на суму по 450 грн., 10 травня 2016 року на суму 500 грн., 23 червня 2016 року на суму 450 грн., 12 липня 2016 року на суму 495 грн. (а.с. 70-71).

Отже, ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував. Згідно з розрахунком позивача, станом на 17 серпня 2017 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 10 200 грн. 02 коп., по відсоткам за користування кредитом - 2738 грн. 42 коп. Крім того, позивач просив стягнути заборгованість за комісією та пенею - 5 304 грн., а також штраф - 3 189 грн. 42 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що банк пред'явив вимоги з пропуском позовної давності.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не плачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Згідно пункту 2.2 Генеральної угоди в разі порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов'язанням, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3189 грн. 42 коп.

Отже, за наведених умов договору початок перебігу позовної давності для погашення кредиту, а також штрафу передбаченого пунктом 2.2 Генеральної угоди, визначається з 32-го дня порушення.

Як зазначалось вище, відповідач здійснив останній платіж 12 липня 2016 року. В серпні 2016 року, а саме до 25 числа цього місяця, черговий щомісячний платіж відповідачем не було сплачено.

За таких обставин, початок перебігу позовної давності для погашення кредиту та зазначеного штрафу визначається з 26 вересня 2016 року (з 32-го дня порушення).

Отже, звернувшись до суду 5 вересня 2017 року, позивач не пропустив строк позовної давності для пред'явлення вимог про стягнення кредиту, як тіла так і процентів, та штрафу передбаченого пунктом 2.2 Генеральної угоди.

Водночас, вимоги позивача про стягнення комісії в розмірі 5304 грн. не відповідають умовам укладеного сторонами кредитного договору.

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, вказана сума була нарахована за рахунок фіксованого розмірі комісії - 480 грн. починаючи з 29 лютого 2016 року.

Між тим, умовами договору не передбачено стягнення будь якої комісії. Тому, зазначені нарахування мають бути виключені з розрахунку заборгованості.

Водночас, при цьому змінюється відповідне зарахування коштів, які вносились відповідачем на погашення заборгованості.

Так, виходячи з розрахунку позивача, станом на 31 грудня 2015 року заборгованість складала 10336,78 грн. за кредитом та 163,24 грн. за процентами.

За період з 01 січня 2016 року по 19 лютого 2016 року, який складає 49 днів:

(10336,78 х 18 %) / 366 = 5,08 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 49 х 5,08 грн. + 163,24 = 412,16 грн.

19 лютого 2016 року погашено 200 грн. процентів.

Залишок заборгованості на 19 лютого 2016 року складає 10336,78 грн. за кредитом та 212,16 грн. за процентами.

За період з 19 лютого 2016 року по 27 лютого 2016 року, який складає 8 днів:

(10336,78 х 18 %) / 366 = 5,08 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 8 х 5,08 грн. + 212,16 = 252,8 грн.

27 лютого 2016 року погашено 100 грн. процентів.

Залишок заборгованості на 27 лютого 2016 року складає 10336,78 грн. за кредитом та 252,8 грн. за процентами.

За період з 27 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року, який складає 12 днів:

(10336,78 х 18 %) / 366 = 5,08 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 12 х 5,08 грн. + 252,8 = 313,76 грн.

10 березня 2016 року погашено 313,76 грн. процентів та 136,24 грн. тіла кредиту.

Залишок заборгованості на 10 березня 2016 року складає 10200,54 грн. за кредитом та 0,00 грн. за процентами.

За період з 10 березня 2016 року по 24 квітня 2016 року, який складає 45 днів:

(10200,54 х 18 %) / 366 = 5,02 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 45 х 5,02 грн. = 225,90 грн.

24 квітня 2016 року погашено 225,90 грн. процентів та 224,10 грн. тіла кредиту.

Залишок заборгованості на 24 квітня 2016 року складає 9976,44 грн. за кредитом та 0,00 грн. за процентами.

За період з 24 квітня 2016 року по 10 травня 2016 року, який складає 16 днів:

( 9976,44 х 18 %) / 366 = 4,91 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 16 х 4,91 грн. = 78,56 грн.

10 травня 2016 року погашено 78,56 грн. процентів та 421,44 грн. тіла кредиту.

Залишок заборгованості на 10 травня 2016 року складає 9555 грн. за кредитом та 0,00 грн. за процентами.

За період з 10 травня 2016 року по 23 червня 2016 року, який складає 44 дня:

( 9555 х 18 %) / 366 = 4,7 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 44 х 4,7 грн. = 206,80 грн.

23 червня 2016 року погашено 206,80 грн. процентів та 243,20 грн. тіла кредиту.

Залишок заборгованості на 23 червня 2016 року складає 9311,8 грн. за кредитом та 0,00 грн. за процентами.

За період з 23 червня 2016 року по 12 липня 2016 року, який складає 19 днів:

(9311,8 х 18 %) / 366 = 4,58 грн. (процентів за 1 день);

- нараховано процентів: 19 х 4,58 грн. = 87,02 грн.

12 липня 2016 року погашено 87,02 грн. процентів та 407,98 грн. тіла кредиту.

Залишок заборгованості на 12 липня 2016 року складає 8903,82 грн. за кредитом та 0,00 грн. за процентами.

За період з 12 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року, який складає 172 дні:

(8903,82 х 18 %) / 366 = 4,38 грн. (процентів за 1 день);

-нараховано процентів: 172 х 4,38 грн. = 752,36 грн.

Залишок заборгованості на 31 грудня 2016 року складає 8903,82 грн. за кредитом та 752,36 грн. за процентами.

За період з 31 грудня 2016 року по 17 серпня 2017 року, який складає 229 днів:

(8903,82 х 18 %) / 365 = 4,39 грн. (процентів за 1 день);

-нараховано процентів: 229 х 4,39 грн. + 752,36 = 1757,67 грн.

Отже, залишок заборгованості станом на 17 серпня 2017 року складає 8903,82 грн. за кредитом та 1757,67 грн. за процентами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1, складає 13850 грн. 91 коп. (8903,82 + 1757,67 + 3189,42).

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що кредитний договір він не укладав, оскільки зазначене спростовується наданими позивачем доказами, зокрема, долученими до позовної заяви копією Генеральної угоди (а.с. 4), копією паспорта громадянина України, завіреної відповідачем та наданою останнім в день укладення Генеральної угоди (а.с. 30), фотокарткою, на якій засвідчено отримання відповідачем кредитної картки, виданої по даній угоді (а.с. 69, зворот).

До того ж, як зазначалось вище, зазначеною випискою підтверджується, що відповідач поповнював свій картковий рахунок, частково погашав прострочену заборгованість (а.с. 70-71).

Доказів, що платіжна картка, яка була видана ОСОБА_1, використовувалась не ним, а іншою особою, чи ця картка була ним втрачена і могла бути використана іншою особою, відповідачем не надано.

Доводи відповідача, надані у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що він не підписував кредитний договір, є необґрунтованими.

Так, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України обов'язок по доказуванню та наданню доказів покладається на сторони.

При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

З'ясування належності підпису певній особі потребує спеціальних знань, а тому ці обставини мають встановлюватись за допомогою почеркознавчої експертизи.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заперечував свого підпису на Генеральній угоді, та не заявляв клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з приводу належності свого підпису в спірному договорі.

На пропозицію апеляційного суду щодо призначення судової почеркознавчої експертизи для підтвердження цієї обставини, відповідач відповідного клопотання також не заявив.

Оскільки суд першої інстанції на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, рішення підлягає скасуванню на підставі частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в тому числі, з урахуванням судових витрат на апеляційний розгляд, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2585 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2015 року в сумі 13850 грн. 91 коп., а також 2585 грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 21 листопада 2018 року