Справа № 175/3231/18
Провадження № 2/175/1021/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

09 жовтня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Совхозна) у смт. Слобожанське (колишнє смт. Ювілейне) Дніпровського (колишній Дніпропетровський) району Дніпропетровської області загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування 08 жовтня 2018 року оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.21), причину неявки не повідомив, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Вислухавши пояснення позивачки, свідка ОСОБА_3, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 03 січня 1981 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖТ №419252 виданим Щигровським бюро ЗАГС Курської області 03 січня 1981 року (а.с.24). Однак, сімейно-шлюбні відносини між сторонами не склалися тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ №061467 виданим 05 жовтня 1998 року (а.с.33).

22 серпня 1995 року (під час шлюбу з відповідачем) за Договором купівлі-продажу посвідченим Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3666, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за №388-3, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 та ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_2 (нині ОСОБА_6) в смт. Ювілейне (нині Слобожанське) Дніпропетровського (нині Дніпровського) району Дніпропетровської області, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м. (а.с.14-16). Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» №629 від 30 червня 2017 року, за даними архіву КП «БТІ» станом на 31.12.2012 року архівна справа на квартиру АДРЕСА_3 була заведена на імя ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно ст. 60 СК України, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, враховуючи вимоги ст. 60 СК України квартира АДРЕСА_4 загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м. є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 64 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, відповідно до розписки від 03 травня 1999 року ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 4000 грн., що еквівалентно 1000 доларів США за належну йому частку квартири АДРЕСА_4 (а.с.23).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, враховуючи факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_4 є особистою приватною власністю ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що фактично ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_4, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Совхозна) у смт. Слобожанське (колишнє смт. Ювілейне) Дніпровського (колишній Дніпропетровський) району Дніпропетровської області загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57, 60 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії АК №707781 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 18 листопада 1999 року, право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Совхозна) у смт. Слобожанське (колишнє смт. Ювілейне) Дніпровського (колишній Дніпропетровський) району Дніпропетровської області, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.