Справа № 740/880/17
Провадження № 2/740/61/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача-адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача-адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, завданої малолітньою особою,

встановив:

Позивачем ОСОБА_1 в інтересах своєї дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_5 про стягнення 6000 грн. моральної шкода, завданої малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з посиланням на те, що 04 вересня 2016 року ОСОБА_6, яка є дочкою ОСОБА_5, спричинила ОСОБА_4 побиття та тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним висновком судово-медичної експертизи, ОСОБА_4 внаслідок побиття втратила частину зуба, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрите у зв»язку з недосягненням віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 тривалий час лікувалась, втртила спокій, нормальний сон, рівновагу у повсякденому житті, у дочки наявний страх при виході на вулицю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що моральна шкода станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодована. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом ОСОБА_2, який також пояснив, що підставою позову є заподіяння шкоди ОСОБА_4, а не внаслідок кримінального правопорушення.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні 22 вересня 2017 року пояснила, що ОСОБА_6 є проблемною дитиною, позивач має право вирішення питяння про відшкодування моральної шкоди в порядку кримінального судочинства, в порядку цивільного судочинства моральна шкода за обстаивн згідно позову відшкодуванню не підлягає, відповідач особисто під час спірної події присутньою не була, бабуся ОСОБА_6 пропонувала ОСОБА_1 відшкодування за пошкоджений зуб, в діях позивача наявне вимагання. В судове засідання на 22 лютого 2018 року представник відповідача адвокат ОСОБА_3 не з»явилась, згідно повідомлення від 22 лютого 2018 року проти продовження розгляду справи за її відсутності не заперечує.

Свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, допит якої в судовому засіданні здійснений в порядку ст.232 ЦПК України в присутності матері ОСОБА_8 та представника органу опіки та піклування Ніжинської міської ради ОСОБА_9, показала, що 04 вересня 2016 року близько 20-00 год. біля школи №16 ОСОБА_6 та ОСОБА_10 здійснили побиття ОСОБА_4, били руками і ногами в положенні ОСОБА_4 стоячи та лежачи, на обличчі ОСОБА_4 були синці, вибиті зуби, ОСОБА_6 є агрессивною і б»є інших.

Враховуючи надані сторонами докази суд приходить до слідуючих висновків.

Позивач ОСОБА_1 є матір»ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із врахуванням матеріалів кримінального провадження №0001417 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є матір»ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 15 грудня 2016 року закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001417 від 07 вересня 2016 року, у зв»язку з відсутністю складу кримінального праовпорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, дане кримінальне провадження порушене за заявою ОСОБА_1 від 06 вересня 2016 року щодо спричинення її дочці ОСОБА_4, 2004 року народження, тілесних ушкоджень неповнолітніми дівчатами поблизу ЗОШ №16 по вул.3-й мікрорайон м.Ніжина Чернігівської області; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказані обставини учасниками справи не оспорюються.

Згідно показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 побиття та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 04 вересня 2016 року близько 20-00 год. вчинені ОСОБА_6 та ОСОБА_10, побиття ОСОБА_4 здійснювалось руками і ногами в положенні ОСОБА_4 стоячи та лежачи, на обличчі ОСОБА_4 були синці, вибиті зуби, ОСОБА_6 є агрессивною і б»є інших.

Спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується висновком експерта від 08 вересня 2016 року №240, згідно якого в останньої виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу лоба і верхньої губи, забою лівого ока, гематоми повік, субкон»юнктивального крововиливу, крововиливу лівої вушної раковини, травматичного дефекту коронки другого зуба на нижній щелепі зліва, множинних крововиливів в області лівого крила тазу, стегна і гомілки, закритої черепно-мозкової травм из струсом головного мозку,-які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров»я і не були небезпечними для життя в момент заподіяння, тілесні ушкодження могли виникнути як від ударів руками так і ногами, тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу завдання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, моральної шкоди ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень.

Згідно з положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Разом тим, правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої малолітньою особою регулюються спеціальними нормами ЦК України.

Так, згідно ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов'язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов'язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров'ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, є абсолютним.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

В судовому засіданні, із врахуванням вищезазначених доказів, встановлений факт побиття та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ОСОБА_4, наявність шкоди ОСОБА_4, протиправність дій ОСОБА_6, як заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина ОСОБА_6, матір»ю якої є ОСОБА_5, в заподіянні шкоди, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Наявність побиття та спричинення тілесних ушкоджень свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та характер пережитих ОСОБА_4 душевних страждань, пов"язаних з протиправними діями ОСОБА_6, істотністю вимушених змін у її житті, яка в малолітньому віці отримала фізичне насильство, тілесні ушкодження, зазнала вимушеного порушення життєвого ритму, необхідністю лікування, витрачання свого часу на захист свого порушеного права в судовому порядку, що, із врахуванням принципу диспозитивності відповідно до ст.13 ЦПК України та заявлених вимог, є підставою для стягнення моральної шкоди у розмірі 6000 грн..

Відповідачем у встановленому порядку не доведено, що шкода, завдана ОСОБА_4, не є наслідком несумлінного здійснення, ухилення нею від здійснення виховання та нагляду за ОСОБА_6.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню із відповідача 640 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5, місце проживання в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, місце проживання в АДРЕСА_2, номер паспорта громадянина України-НОМЕР_1, 6000 грн. моральної шкоди, 640 грн. судового збору, а всього стягнути 6640 (шість тисяч шістсот сорок) грн..

Учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно видати копії скороченого рішення після його проголошення.

Копії повного рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення складене 03 березня 2018 року