Провадження № 2/760/4455/18
Справа № 760/7890/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю предстаника позивача- ОСОБА_4

відповідача- ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного провадження з повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

26.03.2018 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд:

- стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період починаючи з 14 червня 2016 і до 20 березня 2018.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.09.2000 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.03.2009 між сторонами було розірвано шлюб.

Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що зверталась письмово до відповідача з проханням сплачувати аліменти, однак відповідач усно повідомив, що не бажає сплачувати аліменти та нести витрати.

Вказує, що не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за молодшими дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Вважає, що відповідач - особа працездатного віку, працює плиточником та отримує постійну заробітну платню і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина по ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини.

Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав.

26.03.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 27.03.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Ухвалою суду від 17.05.2018 справу було призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 19.07.2018.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з наведених вище підстав.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував частково. Зазначив, що не ухиляється від сплати аліментів та надавав кошти на утримання дитини, в тому числі і безпосередньо сину.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що свідчить відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_3 від 24.03.2009, актовий запис № 215 (а.с. 8)

Судом також встановлено, що сторони є батьками - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не має достатніх коштів для забезпечення необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини, оскільки на перебуває у відпустці по догляду за молодшими дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, офіційно не працює.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Разом з тим, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - установити у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохів, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1800,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.03.2018 року і до його повноліття.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за минулий період, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подать до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 14.06.2016, згідно чеку та опису поштового відправлення, зверталася до відповідача з вимогою про сплату аліментів, Однак, як вбачається зі змісту позову, відповідач усно відмовив позивачу у виплаті аліментів на її вимогу.

Суд вважає, що надані позивачем докази не свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів.

По-перше, позивачем не надано доказів того, що відповідачем було отримано її звернення.

По-друге, суд вважає, що один лист, який направлений відповідачу у своїй сукупності не може свідчити про ухилення від сплати аліментів.

Крім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що вказаного вище листа не отримував та дій, які б свідчили про ухилення від сплати аліментів не вчиняв.

З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що під ухиленням відповідача, як батька дитини від сплати аліментів може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, при цьому такі дії відповідача повинні бути свідомі, тобто спрямовані на невиконання відповідного обов'язку визначеному законом, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили на користь позивача в цій частині заявлених вимог.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1800,00 грн. з індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.03.2018 року і до його повноліття.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у раз і розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М. Букіна