Провадження № 2/522/1175/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» про безпідставне блокування банківської платіжної картки та повернення безпідставно списаних коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК», по якому просив:

-зобовязати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» розблокувати рахунок ОСОБА_1;

-повернути на рахунок ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти 1027,67 доларів США, 862, 83 доларів США, 278,12 Євро, усього 1890,5 доларів США та 278,12 Євро.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 знаходиться з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» у договірних відносинах.

Відповідачем 17 жовтня 2017 року заблоковано картку позивача та з його карткового рахунку були списані кошти 1027,67 доларів США, 862,83 доларів США, 278,12 Євро. У СМС повідомленні відповідачем зазначено, що списання відбулося для погашення боргу. На запит позивача працівниками відповідача пояснено, що начебто на картку позивача перераховані кошти купюрами доларів США, які зі слів представників відповідача були неплатіжними. Тобто, на думку відповідача Позивачем особисто поповнено власний картковий рахунок купюрами, які на думку відповідача є неплатіжними та не можуть використовуватися при розрахунках у валюті. Позивачу та його представнику незрозуміле поняття «неплатіжні» купюри, що таке неплатіжні купюри не зміг також пояснити представник відповідача, зазначив лише, що їх неможна використовувати. Тобто, з невідомих для позивача причин, працівники відповідача не надали жодного доказу на підтвердження зазначених обставин та не можуть пояснити ані законних підстав для блокування його рахунку ані підстав для списанні коштів з цього рахунку. Крім того, працівники відповідача не можуть назвати причини «дефектності» коштів використаних позивачем для поповнення свого рахунку. Позивач вважає, що він скористався своїм правом та поповнив свій картковий рахунок через електронний термінал відповідача, кошти були прийняті терміналом і зараховані на рахунок. Дії відповідача суперечать діючому законодавству та порушують права позивача як споживача банківських послуг. Стосовно відновлення порушених прав, позивач особисто звертався на гарячу лінію відповідача, але зрозумілої відповіді стосовно підстав незаконних дій відповідача не отримано, лише вказано на «неплатіжність» грошей. До теперішнього часу відповідачем не надано відповіді на неодноразові звернення представника позивача про отримання документальних та письмових пояснень, у звязку з чим, він був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Надав письмовий відзив до позову, у якому зазначив, що ПриватБанк ніяким чином не обмежував Позивача у використанні його рахунків, ніяких коштів не списував. Щодо блокування рахунку: наразі у Позивача в ПриватБанку відкрито такі рахунки: дві картки для виплат єврова та у валюті долар США; корпоративна картка в валюті гривні; Visa internet в валюті долар США; рахунок для отримання переказів в валюті долар США; універсальна кредитна картка ГОЛД в валюті гривня. Усі ці рахунки діючі, обмежень по ним не встановлено. У своєму позові позивач ніяк не доводить, що ПриватБанк заблокував" його рахунки, а відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимоги про повернення безпідставно списаних коштів.

Між ПриватБанком та Позивачем дійсно склалися правовідносини за фактом вилучення Банком готівки для перевірки їх платіжності. На час проведення експертизи дійсності (платіжності) купюр за клієнтом (Позивачем) обліковується дебіторська заборгованість, яка і є предметом цього позову. Обставини справи: Позивачем було здійснено поповнення власної картки 422170 (валюта карти евро). За результатами інкасації терміналу самообслуговування касою перерахунку було виявлено пошкодження купюр (сліди фарби на банкнотах), в результаті чого ПриватБанк направив ці купюри до НБУ для експертизи для встановлення ступеня пошкодження чи дійсності (недійсності) купюр. Наразі отримана відповідь НБУ, за результатами якої встановлено, що купюри, вилучені у Позивача дійсні. Позивач 05.04.2018 року у телефонному режимі був повідомлений про результати експертизи. Позивачу запропоновано звернутися до зручного для нього відділення Банку для мирного врегулювання спору та проведення взаєморозрахунків. За результатами телефонної розмови Позивач узгодив зустріч на 27.04.2018 року. Банком прийнято рішення про анулювання дебіторських заборгованостей Позивача та укладення мирової угоди. Датою такого врегулювання сторони визначили 27.04.2018 року. Таким чином, відповідач вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи на імя ОСОБА_1 дійсно відкрито картковий рахунок № 422170, що підтверджується довідкою про рух коштів.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, визначається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачається, що за договором рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження і видачу відповідних сум та проведення інших операцій за рахунком, також банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно ст. 1073 Цивільного кодексу України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до положень ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Позивач жодними належними та допустими доказами не довів того, що на даний час дійсно заблоковано його рахунок.

Щодо вимоги позивача про повернення на рахунок ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти 1027,67 доларів США, 862, 83 доларів США, 278,12 Євро, усього 1890,5 доларів США та 278,12 Євро, суд зазначає наступне.

Як встановлено у ході судового засідання, банком були дійсно списані кошти 1027,67 доларів США, 862,83 доларів США, 278,12 Євро з карткового рахунку позивача.

На запит позивача працівниками відповідача пояснено, що на картку позивача перераховані кошти купюрами доларів США, які були неплатіжними.

З інформації наданої Банком вбачається, що в період з 29.08.2017 року по 11.09.2018 року Позивачем здійснювалося поповнення належного йому банківського рахунку у валюті Євро (картка 422170). Деталі операцій, встановлені в результаті службового розслідування ПриватБанком:

«04.09.2017 в 18:05:37 було поповнення карти 422170 (авторизація картою 422170) на суму 600 EUR, зафіксовано внесення купюр таких номіналів: 50 Євро - 12 шт. Ніяких інших операцій з внесенням валюти "євро" в цьому періоді інкасації не виявлено.

05.09.2017 в 15:56:15 було поповнення карти 422170 (авторизація картою 422170) на суму 250 EUR, зафіксовано внесення купюр таких номіналів: 50 Євро - 5 шт. Ніяких інших операцій з внесенням валюти "євро" в цьому періоді інкасації не виявлено.

11.09.2017 в 9:25:27 було поповнення карти 422170 (авторизація картою 422170) на суму 1050 EUR, зафіксовано внесення купюр таких номіналів: 50 Євро - 21 шт. Ніяких інших операцій з внесенням валюти "євро" в цьому періоді інкасації не виявлено.

08.09.2017 в 19:26:09 було поповнення карти 422170 (авторизація картою 422170) на суму 800 EUR, зафіксовано внесення купюр таких номіналів: 50 Євро - 16 шт. Ніяких інших операцій з внесенням валюти "євро" в цьому періоді інкасації не виявлено.

09.09.2017 в 20:37:12 було поповнення карти 42217 (авторизація картою 422170) на суму 350 EUR, зафіксовано внесення купюр таких номіналів: 50 Євро - 7 шт. Ніяких інших операцій з внесенням валюти "євро" в цьому періоді інкасації не виявлено».?

За результатами інкасації терміналів самообслуговування (ТСО) працівниками каси перерахунку Банку було виявлено ряд купюр, які мали пошкодження, та підлягали вилученню для подальшої експертизи в НБУ. З метою встановлення осіб, якими було здійснення поповнення ТСО було проведено службове розслідування спеціальним підрозділом Банку «Напрямок з моніторингу та підтримки пристроїв самообслуговування та відеосистем».

За результатами проведеного службового розслідування було виявлено, що у вказаний період часу поповнення рахунків у валюті євро здійснювалося тільки з однієї картки 422170, з авторизацією карткою власником якої є ОСОБА_1 Іншими особами купюри в валюті Євро не вносилися.

На підставі п.1.1.3.2.12 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта (у тому числі який є працівником Банку, який заподіяв йому шкоду) через невиконані зобов'язання перед Банком.

Так як після поповнення ОСОБА_1 11.09.2017 року кошти із картки були зняті, залишок на євровій карті становив всього 4.85 євро, після виявлення таких неплатіжних купюр, та встановлення особи, яка внесла такі купюри, Банком було встановлено дебіторську заборгованість Клієнту в розмірі суми неплатіжних купюр 3050 євро. Для погашення цієї заборгованості було проведено списання за рахунок доступних залишків на усіх відомих Банку рахунках Клієнта. Так як доступних залишків не було, на картці 422170 наразі обліковується несанкціонована заборгованість у розмірі 2400 євро. Банк вимагає погашення цієї заборгованості.

Щодо вилучених купюр, які банк вилучив як неплатіжні, представник банку пояснив, що вони обліковуються на позабалансовому рахунку Банку та можуть бути повернуті клієнту за його зверненням.

Згідно з п. 4.1 гл. 4 р. IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ №174, банк (філія, відділення) у разі виявлення під час приймання, видачі, оброблення готівки сумнівних щодо справжності банкнот (монет) національної та іноземної валюти, а також неплатіжних, навмисно пошкоджених з метою шахрайських дій банкнот національної валюти зобовязаний вилучити їх з оформленням довідки про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження у трьох примірниках. Таким чином, виявлені банком сумнівні банкноти до встановлення їх справжності не зараховуються на рахунок їх надавача (не приймаються для оплати), не повертаються клієнту, а також не зараховуються на рахунок отримувача.

Згідно з п.4.4 Інструкції №174 банк оприбутковує банкноти на позабалансовому рахунку на підставі одного примірника довідки про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження.

На підставі Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів це рух певної суми коштів з метою їх зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Згідно зі ст.30 Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі (ініціатор і отримувач можуть бути однією і тією ж особою). Таким чином з моменту зарахування коштів на рахунок отримувача вони стають його власністю.

Пунктом 1.17 розділу IV Положення №174 передбачено, що за операціями з приймання готівки для її зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Враховучи викладене, Банк приймає рішення про можливість відкриття рахунку дебіторської заборгованості на ініціатора або отримувача залежить від стадії завершення переказу:

1) Якщо переказ не завершений - згідно п.4.4 Інструкції №174 банк оприбутковує банкноти на власному позабалансовому рахунку на підставі одного примірника довідки про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження. Довідка про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження (додаток 18 до Інструкції №174) складається у трьох примірниках. Один з цих примірників передається особі-ініціатору переказу (при цьому банк має достовірно встановити технічними засобами, що конкретна купюра внесена саме цим ініціатором переказу, а відтак не може бути прийнята для оплати-переказу). Збитків у банку та боргу на користь банку у платника не виникає. Банк після отримання Акту дослідження або списує пошкодженні банкноти з позабалансового рахунку без завершення переказу, або завершує переказ.

2) Якщо кошти зараховано на рахунок отримувача рахунок дебіторської заборгованості може бути відкрито лише на нього як на неналежного отримувача (відповідно до ЗУ про платіжні системи та переказ коштів неналежний отримувач це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок - в даному випадку за виною банку, оскільки переказ не затримано до завершення дослідження купюр). При цьому банк має достовірно встановити (довести) технічними засобами, що конкретна купюра приймає участь саме в цьому переказі, а відтак не може бути зарахована отримувачу переказу, в протилежному випадку сумнівна банкнота прийнята для оплати і є власним збитком банку. Підставою відкритття рахунку дебіторської заборгованості є довідка про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження.

Перевірка банкнот на справжність може зайняти 35 робочих днів (п. 4.8 гл.4 р. IV Інструкції №174), плюс 3 робочі дні на відправлення банкнот на дослідження відділенням банку, яке їх вилучило (п. 4.6 гл. 4 р. IV Інструкції №174). Після закінчення дослідження за його результатами буде оформлюється опис банкнот (монет) (додатки 20 та 21 до Інструкції №174) та акт про дослідження сумнівних банкнот (монет), які відправляються до банку банку ще протягом 3-х робочих днів (п. 4.9 гл. 4 р. IV Інструкції №174).

Якщо за результатами дослідження (акт про дослідження сумнівних банкнот) виявиться, що сумнівні щодо справжності банкноти (монети) пошкоджені під час надзвичайного режиму або є фальшивими банк повинен їх списати з відповідних позабалансових рахунків, на які вони були оприбутковані під час вилучення (п. 4.10 гл. 4 р. IV Інструкції №174). Відповідно, всі ці кошти клієнтом втрачаються без відшкодування або обміну на справжні банкноти (монети). Саме з дати акту у банка виникне право примусового (договірного) списання з клієнта-неналежного отримувача на погашення рахунку дебіторської заборгованості. При цьому банк, відповідно до п.4.10 Інструкції №174 повідомляє власників (пред'явників) коштів. За їх бажанням банк має ознайомити їх під підпис з актом про дослідження сумнівних банкнот (монет).

Таким чином, банком було дійсно вилучено готівку з рахунку позивача, проте доказів того, що позивач звертався у відділення Банку за отриманням коштів, а також, те, що Банком було відмовлено позивачу в отриманні його коштів ОСОБА_1 не доведено та жодного доказу на підтвердження неодноразових звернень позивача до Банку та відмови останнього в наданні інформації та видачі коштів не надано.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов'язаний надати суб'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Оскільки позивачем не доведено порушення його прав банком, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, у звязку із чим в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» про безпідставне блокування банківської платіжної картки та повернення безпідставно списаних коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України).

Повний текст рішення суду буде складено протягом десяти днів.

Суддя: Бойчук А.Ю.