Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2693/17 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 30 Доповідач Микитюк О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:ї

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й.,

Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №279/2693/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою Міністерства оборони України

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м.Коростень,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з Міністерства оборони України 200000грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяною ушкодженням здоров`я при виконанні службового обов`язку у складі збройних сил при ліквідації наслідків аварії в зоні Чорнобильської АЕС в червні 1986 року. В обґрунтування позову зазначив, що захворювання, отримані внаслідок ліквідації аварії призвели до встановлення інвалідності другої групи, втрати 80% працездатності і моральних страждань, які полягають у порушенні нормальних життєвих зв`язків, позбавленні можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійних болях і спазмах, перенесених фізичних стражданнях.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 75000грн.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказує, що Міністерство оборони не вчиняло відносно позивача протиправних дій, а законодавством, яке діяло на час отримання позивачем ушкодження здоров`я не було передбачено відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що в період з 05.05.1986 року по 26.06.1986 року як військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чоронобильській АЕС. Він є особою, яка постраждала внаслідок Чоронбильської катастрофи категорії І. Експертним висновком Вінницької регіональної міжвідомчої експертної ради 21.02.1992 року встановлено, що наявні у нього захворювання пов`язані з наслідками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. З 30.01.2014 року позивачу встановлена друга група інвалідності безстроково, визначений відсоток втрати працездатності 80%, причиною інвалідності зазначене захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військовослужбовця по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як передбачено ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.440-1 ЦК України 1963 року, якою кодекс доповнено у травні 1993 року, шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню особою, яка його заподіяла. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

У п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не довів факт протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, а також не надав доказів на підтвердження причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди та вини відповідача в її завданні.

Крім того, як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», на правовідносини, які виникли до набрання чинності відповідним законодавчим актом про відшкодування моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню не поширюється, в тому числі й на ті випадки, коли позивач після набрання чинності цим актом ще зазнає моральних чи фізичних страждань від раніше вчинених неправомірних дій. Моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо неправомірні дії (бездіяльність) відповідача, що завдають позивачеві моральних або фізичних страждань, почалися до набрання законної сили актом законодавства, яким встановлена відповідальність за заподіяння такої шкоди, і продовжуються після набрання цим актом чинності.

Висновки суду першої інстанції про обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на законі.

Згідно ст.13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава зобов`язується відшкодувати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, шкоду за пошкодження здоров`я або втрату працездатності, проте відшкодування моральної шкоди цим законом не передбачено і вказана норма на спірні правовідносини не поширюється.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. З урахуванням того, що позивач звільнений законом від сплати судового збору, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір в розмірі 960 грн. підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2018 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
Компенсувати Міністерству оборони України судовий збір в розмірі 960 грн. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: