Справа № 565/2289/17
Провадження № 2/565/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Руднік Л.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою,

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою №47, будинку №37, м-н Будівельників, м. Вараш Рівненської області (далі квартира №47) шляхом позбавлення права користування квартирою №47 відповідача та її малолітньої дочки ОСОБА_6, 21.07.2014р.н.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є власником квартири №47. У теперішній час у спірній квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_5 та її малолітня дочка ОСОБА_6 Покликається позивач, що відповідач не є власником квартири та не є членом сімї позивача. До початку листопада 2017р. у квартирі №47 проживав син позивача ОСОБА_7 разом із відповідачем та їхньою дочкою ОСОБА_8. Шлюбні відносини ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не склалися і вони розірвали шлюб. ОСОБА_7 знятий із реєстраційного обліку в квартирі №47, а відповідач із дитиною залишилися зареєстрованими в зазначеній квартирі. З 05.11.2017р. відповідач разом із дочкою ОСОБА_6 виїхали з квартири №47. Факт реєстрації відповідача та її дочки у житлі порушує право позивача, як власника, на свій розсуд користуватися та розпоряджатися даним житлом. Житлово-комунальні витрати, що нараховуються і на відповідача та її дитину, оплачує позивач. Вона має намір в подальшому продати квартиру №47. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про зняття з реєстраційного обліку в квартирі №47, однак відповідач цього не бажає здійснити. Тому й заявлено позов.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю. З її показань, наданих суду за правилами допиту свідків, слідує, що 25.01.2014р., після одруження із сином позивача ОСОБА_7 ОСОБА_5 вселилася в квартиру №47 і вони там проживали, а позивач проживала в іншій квартирі в тому ж будинку. Після народження в липні 2014р. онучки ОСОБА_6 ОСОБА_1 дала дозвіл на реєстрацію місця проживання відповідача та дочки останньої. Однією сімєю разом із відповідачем та її дочкою ОСОБА_1 не проживала і спільного господарства не вели. Сімейно-шлюбні відносини ОСОБА_7 і ОСОБА_5 не склалися. 05.11.2017р. відповідач з дочкою виселилася із квартири №47 самостійно і забрала свої речі. У квартирі №47 проживає ОСОБА_1 Перешкод відповідачу та її дочці ОСОБА_8 у користуванні спірною квартирою не було. Через реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у даній квартирі, ОСОБА_1 не може розпорядитися квартирою №47, хоча має намір продати квартиру.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити повністю, давала пояснення близькі за змістом до обґрунтувань позову.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позову не визнала, оскільки таким погіршаться житлові умови дочки. Давала пояснення про те, що із ОСОБА_7 з березня 2012р. вони проживали у фактичних шлюбних відносинах і в жовтні 2012р. вселилися у квартиру №47. У 2014р., після народження дочки було зареєстроване місце проживання у зазначеній квартирі, хоча позивач довго над цим роздумувала. ОСОБА_5 має 1/6 частку в праві власності у квартирі №9 будинку №31/2 м-ну Будівельників у м.Вараш, де і проживає з дочкою в теперішній час. У зазначеній двокімнатній квартирі проживають восьмеро осіб. ОСОБА_5 із дочкою виселилися із квартири №47 на вимогу позивача, яка чинила перешкоди в користуванні квартирою і добивалася їх виселення. Відповідач вважає, що вона з дочкою мають право користування квартирою №47, оскільки в іншому разі погіршаться житлові умови дитини.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Покликався, що можливе збереження шлюбу відповідача та сина позивача, а умови проживання дитини в теперішній час гірші ніж були. Відповідач із дочкою тимчасово проживають у матері ОСОБА_5 і мають намір повернутися у квартиру №47.

Свідок ОСОБА_7 давав показання про те, що в нього із відповідачем не склалися шлюбні відносини і вони подали на розлучення. 05.11.2017р. ОСОБА_5 із дочкою виселилися із квартири №47, їх до цього ніхто не спонукав і перешкод в користуванні квартирою №47 не було. Вважає, що місце проживання дитини повинно бути зареєстроване за місцем теперішнього проживання дитини разом із матірю. У теперішній час дитина забезпечена житлом, а у разі необхідності ОСОБА_7 не відмовляється від свого обовязку забезпечити дитину ОСОБА_6 житлом.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_4, ототожнюючи поняття права користування житлом та реєстрації місця проживання дитини, висловила думку про можливість зняття із реєстрації місця проживання ОСОБА_6 у квартирі №47 із необхідністю подальшої реєстрації місця проживання дитини за місцем проживання одного із батьків.

Суд, заслухавши показання позивача, свідків, пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Із копії договору купівлі-продажу квартири від 16.12.1994р. та інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири №47.

Судом із показань позивача, свідка ОСОБА_7, пояснень відповідача ОСОБА_5 та представників сторін встановлено, що ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_7, вони мають спільну дочку ОСОБА_6, 21.07.2014р.н. Кузнецовським міським судом Рівненської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_6, однак судове рішення оскаржене і законної сили не набрало.

З довідки виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 21.11.2017р. № 7061/03 вбачається, що у квартирі №47 зареєстровано місце проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Висновком виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 01.02.2018р. щодо доцільності позбавлення права користування квартирою малолітньої дитини ОСОБА_6 визнано доцільним зняти із реєстрації малолітню ОСОБА_6 за адресою в квартирі №47.

Згідно із нормами ст.ст.317 ч.1, 319, ч.1, 391 ЦК саме власникові належать право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Та власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК тільки власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

У судовому засіданні не доведено доказами, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають речові права на чуже майно квартиру №47, належну позивачу на праві власності. Законом, договором чи іншим актом не встановлювалося право зазначених осіб на користування спірною квартирою і не визначений обовязок ОСОБА_1 надати у користування відповідачу та її дочці жиле приміщення (ст.ст.401, 402 ЦК). При цьому, суд визнає встановленим на підставі показань позивача, підтверджених і визнаних у цій частині відповідачем, що позивач, з одного боку, та відповідач із малолітньою дочкою, з другого боку, - не є членами однієї сімї, спільно не проживали і спільного господарства не вели. Це означає, що вони не є ні теперішніми, ні колишніми членами сімї власника житла і відповідач із дочкою на таких (сімейних) підставах не набули права користування житлом позивача.

Та обставина, що власник квартири надавала згоду на вселення і реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_5 та її дочки у квартирі №47 свідчить лише про законність їх вселення у житло, але законом не передбачено, що такий факт породжував би право строкового чи безстрокового користування житлом. Чітко правового статусу таких осіб (невістки та онучки позивача, які не входять до складу членів сімї останньої), як жильців квартири №47, у законодавстві не визначено, однак, аналізуючи норми житлового, сімейного та цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що їхній статус є близьким до статусу тимчасових жильців (ст.98 ЖК), які повинні на вимогу, в даному випадку власника житла, - негайно звільнити приміщення.

В суді встановлено, що відповідач із дочкою фактично виселилися із квартири №47, тобто звільнили житло фактично. Однак, у правовому сенсі, враховуючи, шо їхнє місце проживання зареєстроване у зазначеній квартирі, слід вважати, що таке житло не є вільним, оскільки реєстрація місця проживання відповідача і малолітньої дитини обтяжує позивача у праві вільно розпорядитися квартирою.

Вирішуючи цей спір суд вбачає, що в разі задоволення позову не відбудеться порушення житлових прав малолітньої ОСОБА_6, адже, вона фактично проживає із своєю матірю. ОСОБА_5 із листопада 2017р. забезпечує ОСОБА_6 житлом, у праві власності на яке, за її твердженням, має певну частку, і за цей період немає фактів про те, що дитина не мала де проживати. Крім того, суд враховує, що батько дитини ОСОБА_7 при розгляді теперішнього позову стверджує, що у випадку, якщо дитина потребуватиме житла, то він забезпечить дитину необхідним житлом. Суд одночасно констатує, що обовязком батьків є забезпечення належних умов життя дитини (в тому числі забезпечення житлом), а ухилення їх від виконання такого обовязку тягне юридичну відповідальність. Родинні відносини позивача із онучкою ОСОБА_6, при тому, що дитина не позбавлена батьківського піклування, за законом не покладають, в теперішніх життєвих обставинах останньої, обовязку на ОСОБА_1 по збереженню за дитиною права користування житлом, як, наприклад, це має місце у випадках, встановлених у ст.ст. 247 ч.1 п.3, 248 ч.1 п.2 СК України.

Власник квартири, діючи в межах обсягу змісту права власності, вимагає позбавити відповідача із дочкою права користування квартирою №47, з метою, щоб у подальшому здійснити зняття їх із зареєстрованого місця проживання у зазначеній квартирі.

З урахуванням наведеного вище, вирішуючи питання щодо способу захисту прав власника квартири №47, суд керується тим, що саме позивач, як власник фактично вже позбавила відповідача та її дочку права користування квартирою №47. Перевіривши встановлені у справі обставини, судом не встановлено, що таке позбавлення власником житла тимчасових жильців права користування квартирою №47 суперечило б закону, в тому числі й щодо дотримання житлових прав дітей.

Відповідно до ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Законодавством України встановлено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (зокрема, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.72 ЖК).

За таких обставин, порушене право власності позивача на квартиру №47 підлягає захисту шляхом визнання відповідача та її дочки такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а це в подальшому може бути підставою для зняття відповідача та її дитини із реєстрації місця проживання у такому жилому приміщенні.

На підставі ст. 141 ч.1 ЦПК України слід на відповідача покласти сплату судового збору в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №47 будинку №37 м-ну Будівельників у м.Вараш Рівненської області.

Стягнути із ОСОБА_5 до Державного бюджету України 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

ОСОБА_1: зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м-н.БудівельниківАДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; ОСОБА_5: зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м-н.БудівельниківАДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складене 14.02.2018р.

С у д д я: