1Справа № 335/5738/18 2/335/1702/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Криворізька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтв про право власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:
23.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтв про право власності на квартиру.
Ухвалою суду від 26.09.2018 року, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків, а саме: надання суду відомостей щодо заходів досудового врегулювання спору; надання відомостей щодо вжиття заходів забезпечення доказів до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою за наявності; надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат; надання підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; викладення конкретно позовних вимог та обставин, якими вони обґрунтовуються; надання доказів звернення до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини або відмову у її оформленні, а також надання заповіту, який позивач просить визнати недійсним у судовому порядку; зазначення чи всі докази подані до суду; завірення належним чином поданих до суду документів.
05.10.2018 року, тобто у визначений судом строк, позивачем ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Сьома Криворізька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер 12.10.2013 року.
Як вбачається з оновленої уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 вказує в ній про орієнтировочний розрахунок суми судових витрати, які вона витратила та в подальшому які вона очікує понести. Зазначає про те, що оригінали доказів, які нею були подані до позову, наявні у неї, та до суду були подані усі докази, які вона має на даний час. Про відсутність можливості вирішення питання у добровільному порядку, відсутності будь-яких заходів досудового спору. Підтверджує про те, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Оглядом матеріалів уточненої позовної заяви судом встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом не оплачені судовим збором відповідно до Закону України «Про судовий збір» тощо.
Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи,що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою має бути сплачено судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно довідки про вартість спірної квартири, ціна майна складає 259 000 грн. 00 коп., отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити за позовну вимогу про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом судовий збір у розмірі 2 590 грн. 00 коп.
В уточненій позовній заяві позивач просить відстрочити сплату судового збору за заявлену вимогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, до ухвалення судом рішення у справі, посилаючись на те, що вона єпенсіонеркою, проходить лікування, а тому сплата судового збору призведе до її скрутного фінансового положення.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» наголошується, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
Частини 1, 3 ст. 136 ЦПК України передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Однак, позивачем при подачі до суду уточненої позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).
Надане позивачем пенсійне посвідчення, а також виписка із медичної карти амбулаторного не містить необхідних відомостей для вирішення питання щодо відстрочення від сплати судового збору.
Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що за своїм повним майновим станом, позивач позбавлений можливості сплатити судовий збір, позивач у своєму клопотанні не наводить.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про відстрочку від сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Також, в поданій уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила суд витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 спадкову справу після померлого 12.10.2013 року ОСОБА_4, а також оригінал заповіту, складений ОСОБА_4 27.03.1987 року, що посвідчений Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою нотаріусом ОСОБА_6, який знаходиться в спадковій справі після померлого 12.10.2013 року ОСОБА_4
Відсутність оригіналу заповіту, а також доказів звернення до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини або відмову у її оформленні були однією з підстав для залишення позовної заяви без руху.
Просила позивач також витребувати: з АТ «МетаБанк» документи щодо оформлення картки на отримання пенсії ОСОБА_4 де є його особистий підпис; з «Ощадбанку» документи, що підтверджують оформлення ощадної книжки ОСОБА_4 де його особистий підпис; з Вознесенівськогорайонного відділу у м. Запоріжжі ДМС України в Запорізькій області довідку постійного місця реєстрації на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого з 1974 року за адресою: АДРЕСА_1; з Сьомої державної нотаріальної контори м. Кривий Ріг книгу реєстрації нотаріальних дій на період складання заповіту 27.03.1987 рік; з «Запоріжсталь», що на теперішній час МЄТ ІНВЕСТ, особливу справу оформлену на ОСОБА_4; з Управління пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя пенсійну справу ОСОБА_4; а з районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району відділу приватизації документів по приватизації квартири ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2.
В той же час, клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам, встановленим для нього ч. 2 ст. 84 ЦПК України, а саме не містить вжиті позивачем заходи для отримання цих доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів.
Як передбачено п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні має бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобовязання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Таким чином, витребування доказів є одним із способів забезпечення доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.
Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою справляється судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на сьогодні складає 352,40 грн.
Таким чином, позивачем має бути сплачено за вказану вимогу судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., проте квитанцію до матеріалів уточненої позовної заяви ОСОБА_1 ВюІ. Долучено не було, у звязку з чим в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів також необхідно відмовити.
За таких обставин, встановлено, що позивачем не в повному обсязі усунуті недоліки позовної заяви, нею так і не надано доказів, які підтверджують наведені нею обставини або докази, які підтверджують здійснення всіх залежних від неї дій, спрямованих на отримання цих доказів, не сплачено в повному обсязі судовий збір за вимоги, що нею предявляються.
Отже, невиконання вимог відповідно до ухвали Орджоінкідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2018 року зумовлене власною поведінкою позивача.
Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачки, яка як і позивачка має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаною з тим, які вимоги до неї заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.
Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_6 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. ОСОБА_5 може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 не усунуті недоліки зазначені ухвалою суду від 26.09.2018 року, не надано необхідних суду доказів, не сплачено судовий збір, за нову вимогу, що унеможливлюють подальший розгляд справи, суд дійшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.
Позивачу слід також розяснити, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись ст.ст. 84, 187, 260 ЦПК України, суддя
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору та про витребування доказів - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1, залишити без розгляду.
Розяснити позивачу, що вона має право звернутися до суду повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя: В.О. Макаров