Справа № 308/7218/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гайданки Г.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Авто-Трейд» про визнання недійсним у частині попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» про визнання недійсним у частині попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

28.11.2018 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про забезпечення позову, згідно з якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дм. Яворницького, 93/323, ) в межах суми позовних вимог у розмірі 106000 грн., які знаходяться на рахунках: № 8701 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346; № 8701 у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346; № 3380 у ПАТ «АБ «РАДАБАНК», МФО 306500; № НОМЕР_1 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; № 5106 у AT «УКРСИББАНК», МФО 351005; № 0571 в AT «ОСОБА_2 МКБ», МФО 300658; № 0572 в AT «ОСОБА_2 МКБ», МФО 300658; № 3001 у ПАТ «ТАСКОМБАНК», МФО 339500, що належать ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дм. Яворницького, 93/323, ), або на будь-якому іншому рахунку, відкритому на імя ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» в інших банках, фінансових установах.

В обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що предметом позову в даній справі є визнання недійсним у частині попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди. В позовній заяві відповідач порушив низку вимог чинного законодавства, чим порушив права позивача як споживача. Зокрема, включив в попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0103 від 08.05.2018 року умову п. 1.5, яка обмежує визначені законом права споживача, порушує принцип добросовісності і призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків позивача, завдає йому шкоди. Після отримання від нього заяви про розірвання договору і повернення коштів, кошти обіцяли провернути протягом декількох днів, оскільки 12, 13 травня вони не працюють (вихідні), а готівкою не можуть, оскільки кошти від нього перераховані безготівковим шляхом. В подальшому звязок із відповідачем було втрачено, він ухиляється від спілкування. Вважає, що з моменту перерахування коштів за спірним договором відповідач їх привласнив та безпідставно ними користується на власний розсуд, ігноруючи права позивача. Зауважує, що у позивача є підстави побоюватися, що така позиція відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, вказує, що про здійснення нечесної підприємницької практики відповідача свідчить інформація, наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень про відкриття численних проваджень судами у аналогічних справах за позовами інших осіб, забезпечення їх вимог і прийняття судових рішень з мотивів порушення відповідачем принципу добросовісності, істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та шкоди споживачам. Також зазначає, що згідно з інформацією, відображеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу ТОВ «Інтер-Авто-Трейд» становить 1000 грн. З огляду на недобросовісність відповідача існує велика вірогідність того, що зазначені грошові кошти з рахунків відповідача будуть перераховані на інший рахунок, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На дату звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав, як і на дату подання цієї заяви відповідачем кошти не повернуто. Жодних відомостей від нього про наміри або бажання виконати договір або якимись іншим чином залагодити спір також не поступало. Вищенаведене, на думку позивача, дає достатні підстави стверджувати про наявність достатніх підстав побоюватись вчинення відповідачем дій, які утруднять або навіть зроблять неможливим виконання судового рішення в цій справі у випадку задоволення позовних вимог позивача через те, що відповідачем грошові кошти з одних рахунків будуть перераховані на інші або витрачені. З урахуванням того, що в позовній заяві поряд із визнанням недійсним умов договору піднімається питання про стягнення грошових коштів, вважає за доцільне застосування заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві.

На виконання вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, за якою заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, позивача повідомляє, що він внаслідок перерахування коштів по спірному договору відповідачу позбавлений матеріальних засобів і можливості несення зустрічного забезпечення у грошовому виді у випадку такої вимоги з боку суду. Поряд з цим повідомляє про відсутність підстав та передумов по відношенню до позивача, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких застосовується зустрічне забезпечення. У випадку ж прийняття судом рішення про застосовування зустрічного забезпечення позивач може нести останнє шляхом вчинення інших визначених судом дій, не повязаних із матеріальними витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

В силу положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України судом розглянуто дану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положенням ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після предявлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться у його заяві про забезпечення позову.

Разом з тим, будь-яких належних обґрунтувань та доказів тому, що відповідач має намір ухилятись від виконання рішення в разі задоволення позову та вчиняє відповідні дії, позивачем не наведено, а сама по собі наявності спору між сторонами щодо виконання договірних зобовязань не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

За приписами ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищезазначені положення ст. ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні розяснення Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову в даній справі відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Авто-Трейд» про визнання недійсним у частині попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Головуюча О.М. Світлик