Справа № 2-1782/10
УХВАЛА

іменем України

07 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

за участю представників

сторін виконавчого провадження

(заінтересованих осіб): ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, публічного акціонерного товариства «БМ Банк», ОСОБА_4, приватне підприємство «Консалтингова група «Арго - Експерт»» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у зведеному виконавчому провадженні № 55046451,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, заінтересовані особи - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, публічного акціонерного товариства «БМ Банк», ОСОБА_4, приватне підприємство «Консалтингова група «Арго - Експерт»» звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у зведеному виконавчому провадженні № 55046451.

Дана скарга мотивована тим, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-178/10, виданий 03.06.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008 року в poзмірі 5276193,21 грн. та за договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008 року в poзмірі 646 163,15 грн.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 01.11.2017 року у виконавчому провадженні № 44508315, дане виконавче провадження та виконавче провадження № 50161860 були обєднані у зведене виконавче провадження № 55046451.

06.11.2017 року ОСОБА_3 отримала засобами поштового зв'язку копію висновку про вартість майна від 09.10.2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Агро-Експерт», виготовленого при примусовому виконанні виконавчого листа №2-178/10, виданого 03.06.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області.

Згідно даного висновку ринкова (оціночна) вартість машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 16/13, власником якого є ОСОБА_3, станом на 9 жовтня 2017 року, без урахування ПДВ, становить 526 400 грн.

15.11.2017 року заявник через свого представника ознайомилась з повним текстом звіту про вартість майна.

Заявник не погоджується зі звітом про вартість майна та вважає його незаконним з огляду на наступне.

Звіт про вартість майна від 09.10.2017 року складений суб'єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Агро-Експерт». Дана юридична особа у звіті про вартість майна зазначає, що діє на підставі Статуту та Сертифікату ФДМУ від 08 вересня 2014 року №16891/14, строк дії якого закінчився 08.09.2017 року, тобто до початку проведення оцінки майна. Проте, до звіту ПП «Консалтингова група «Агро-Експерт» додає інший Сертифікат ФДМУ. Посилання у тексті звіту на сертифікат суб'єкта оціночної діяльності строк дії якого вже закінчився дає підстави вважати, що суб'єкт оціночної діяльності у своєму звіті міг використовувати і інші недостовірні дані, які вплинули на результат оцінки. Зокрема, це стосується і посилання на ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року, який на дату проведення оцінки вже втратив чинність. Даний закон був використаний оцінювачем при визначенні величини коригування на правовій умові вартості прийнятих до порівняння аналогів, що з огляду на втрату ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року чинності, не може вважатись законним та засовуватись при визначенні ринкової вартості майна.

Крім цього, звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинуло на достовірність оцінки, а саме: ознайомлення оцінювача з об'єктом оцінки не здійснювалося, у звіті застосовано необгрунтовані розміри коригування вартості прийнятих до порівняння аналогів та не проведено належним чином аналіз ринку майна даної категорії у Печерському районі м. Києва, що призвело до заниження вартості машиномісця.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до ст. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Згідно ст. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна: письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду -відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна, додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Проте вищевказаним стандартам звіт не відповідає.

На сторінці 18 Звіту у розділі «Загальна технічна характеристика» зазначається, що у зв'язку з обмеженим доступом Оцінювач особисто не оглядав об'єкт оцінки, тому керуючись принципом розумної обережності, технічний стан приймаємо як добрий.

При цьому, в порушення норм Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 оцінювач у своєму звіті не надав жодних пояснень чому огляд об'єкта оцінки проведений не був. Посилання оцінювача на те, що об'єкт має обмежений доступ не може бути причиною непроведення його огляду, оскільки все нерухоме майно, яке знаходиться у власності конкретних осіб, має обмежений доступ для інших, відповідно у нормах Національного стандарту це враховано.

Фактично оцінювач назвав принципом розумної обережності лише припущення про технічний стан об'єкта оцінки. Для точного визначення технічного стану майна потрібно провести його огляд безпосередньо перед проведенням оцінки, що експертом здійснено не було, до заявника з проханням надати доступ до об'єкта оцінки для проведення його огляду ніхто не звертався.

Застосовуючи при проведенні оцінки майна порівняльний метод, оцінювач зробив висновок, що ринкова вартість машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 16/13 складає 526 400 грн. Тобто, ринкова вартість одного квадратного метра даного майна становить 36 555,56 грн. Проте, якщо здійснювати аналіз ринку продажу майна даної категорії в Печерському районі м. Києва, то дійсна ринкова вартість одного метра квадратного є вищою. Ціна за один метр квадратний нерухомого майна даної категорії в Печерському районі м. Києва в середньому складає 43 500 грн., є пропозиції за 75 100 грн., про що свідчить інформація з веб сайту купівлі-продажу нерухомого майна (100геаltу.uа).

Дана обставина свідчить, що використовуючи порівняльний метод, оцінювач при визначенні ринкової вартості майна не дослідив належним чином всі вихідні дані, які б вплинули на результат оцінки майна, ним були використані лише вихідні дані з найнижчою ціновою пропозицією.

Крім цього, оцінювачем було здійснено коригування вартості прийнятих до порівняння аналогів на трансакцію 10% та коригування на правові умови 15 % без жодного обґрунтування чому оцінювач скоригував вихідні дані саме на вказані відсотки. Враховуючи той факт, що оцінювачем були використані вихідні дані з найнижчою ціновою пропозицією цілком обґрунтованим є те, що коригування на трансакцію (дійсну величину вартості продажу враховуючи торг продавця та покупця) у розмірі 10% є завищеним, оскільки встановлюючи не максимально можливу ціну за майно, знижувати ціну товару на 10% в результаті торгу є нелогічним, а такий показник може бути лише мінімальним.

Також, необґрунтованим є коригування на правові умови у розмірі 15% лише з огляду на те, що майно боржника є об'єктом забезпечення кредитних зобов'язань. Зі звіту про оцінку майна не зрозуміло чому оцінювач у даному випадку знизив вартість майна боржника саме на 15% порівняно з іншими аналогами.

Таким чином, висновки про вартість майна зроблені суб'єктом господарювання за своїм змістом та формою не відповідають вимогам національного стандарту № 1 та національного стандарту № 2, а сама оцінка майна є явно заниженою та необ'єктивною, а враховуючи, що такі стандарти є обов'язковими складовими елементами звіту про вартість майна, у зв'язку з чим вимогам стандартів не відповідає і сам звіт.

За наведених обставин ОСОБА_3 звертається до суду зі скаргою, в якій просить визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна, а саме: машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 16/13, власником якого є ОСОБА_3, складеного субєктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Арго - Експерт»» 09.10.2017 року у зведеному виконавчому провадженні №55046451.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, мотивуючи обставинами, викладеними в ній, просив скаргу задоволити.

Представник сторони виконавчого провадження публічного акціонерного товариства «БМ Банк» - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги ОСОБА_3, посилаючись на те, що згідно Постанови від 10 вересня 2003 року N 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», п. 51. Незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Так, в нормативно-правових актах з оцінки майна чітко вказано, що оцінювач повинен провести «ідентифікацію об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів». Всю інформацію, яка стосується технічного, правового характеру Оцінювачу надає Замовник, Оцінювач працює лише з копіями документів наданих Замовником, що ніяк не суперечить ст.52 Постанови від 10 вересня 2003 року N 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» де йдеться, що «Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію». Оцінювачем, було встановлено економічно-планувальні характеристики район де розташоване оцінюване приміщення, оскільки місце розташування об'єкту є однією з важливіших складових вартості об'єкту. Паркомісце відноситься до типових об'єктів нерухомості, які мають єдине ефективне використання і функціональне призначення - це стоянка для машини. Всі паркомісця є типовими, єдине, що їх відрізняє це площа та місце розташування. Для складання Звіту оцінювач підібрав аналоги, які мають схожу площу з об'єктом оцінки та розташовані в одному районі з об'єктом оцінки - Печерському районі. Наявність документації правового, технічного та іншого характеру надала змогу оцінювачу ідентифікувати об'єкт оцінки. В ст.56 Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», на яку посилається заявник, жодним чином не йдеться про особистий огляд об'єкта оцінки, а тому твердження, що оцінювач, не ідентифікував об'єкт оцінки та не ознайомлений з ним є хибним. Згідно Постанови від 28 жовтня 2004 року N 1442 «Про затвердження Національного стандарту N 2 «Оцінка нерухомого майна», ст.19. «Порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур» абзац 1 збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об'єктів порівняння». Так, Оцінювач навів аналіз ринку паркомісць у Розділі 7 Звіту, сторінка 20, а аналіз ринку нерухомості і аналіз інформації про продаж подібного нерухомого майна у Печерському районі м. Києва наведено у Розділі 9 Звіту, сторінки 23-25 з детальним описом обраних аналогів. В п. 16 Постанови від 10 вересня 2003 року N 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» зазначено, що визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об'єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз'яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об'єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку. Всю інформацію, яка стосується технічного, правового характеру Оцінювачу надає Замовник, Оцінювач працює лише з копіями документів наданих Замовником. Щодо підібраних об'єктів порівняння, що можуть бути аналогами об'єкта оцінки то їх детальний опис представлений на сторінці 25 і наведені у Додатках до Звіту. Всі обрані аналоги розташовані в Печерському районі м. Києва, є паркомісцями та мають задовільний технічний стан (задовольняють потреби згідно функціонального призначення), тобто так само як і об'єкт оцінки. Детальний аналіз ціноутворюючих факторів і характеристик об'єктів-аналогів, визначення факторів відмінностей та величин коригування їх вартості наведено в звіті сторінки 25-27. Було застосовано тільки 2 види коригувань - це коригування на трансакцію та коригування на правові умови. Так коригування на трансакцію, тобто на торг, застосовується завжди. Враховуючи, що ціна пропозиції, як правило, не є остаточною величиною, за якою укладається угода (присутній торг продавця та покупця), тому справедливим є скоригувати показники пропозиції. Об'єкт оцінки та об'єкти порівняння знаходяться в різних правових умовах, а саме: той факт, що об'єкт оцінки є предметом забезпечення кредитних заборгованостей і відчужується в рамках виконавчого впровадження з прилюдних торгів, тому існує обтяження по правовим аспектам, а саме: ймовірність «судової тяганини», при якій ймовірний покупець стає заручником обставин і може бути обмежений у праві користування майном, що на даний час і спостерігається. Детальні роз'яснення та застереження наведені в оцінці майна розділ 1.3 «Припущення та обмежувальні умови» - сторінки 5-7. При визначенні вартості об'єкту оцінки оцінювачем було проаналізовано найбільш ефективне використання об'єкта оцінки. Аналіз показав, що єдиним найбільш ефективним використанням об'єкту оцінки є його використання у якості паркомісця; в якості вихідних даних використовувалася інформація про ціни пропозиції до продажу подібного майна станом на жовтень 2017 року у Печерському районі м. Києва; Оцінювачем були враховані всі істотні фактори, що впливають на вартість об'єкта оцінки, що зазначено в р. 9.2 - 9.3 при аналізі ціноутворюючих факторів і характеристик об'єкта оцінки та об'єктів порівняння. Детальне обгрунтування коригувань наведено у п. 9.3 сторінок 25-27 Звіту. За наведених обставин представник просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи ПП «Консалтингова група «Арго - Експерт»» - ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надіслав суду заперечення, які по змісту аналогічні запереченням, які надав в судовому засіданні представник сторони виконавчого провадження публічного акціонерного товариства «БМ Банк» - ОСОБА_2, в задоволенні скарги ОСОБА_3 просив відмовити.

Представник заінтересованої особи відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-178/10, виданий 03.06.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008 року в poзмірі 5276193,21 грн. та за договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008 року в poзмірі 646 163,15 грн.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 01.11.2017 року у виконавчому провадженні № 44508315, дане виконавче провадження та виконавче провадження № 50161860 були обєднані у зведене виконавче провадження № 55046451.

Згідно висновку про вартість майна від 09.10.2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Агро-Експерт», виготовленого при примусовому виконанні виконавчого листа №2-178/10, виданого 03.06.2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області, ринкова (оціночна) вартість машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 16/13, власником якого є ОСОБА_3, станом на 9 жовтня 2017 року, без урахування ПДВ, становить 526 400 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІП «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до ст. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Згідно ст. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна: письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду -відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна, додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Звіт про оцінку майна від 09.10.2017 року, виготовлений ПП «Консалитного група «Агро - Експерт»», який скаржник отримала засобами поштового зв'язку 06.11.2017 року, не в повній мірі відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинуло на достовірність оцінки, а саме: ознайомлення оцінювача з об'єктом оцінки не здійснювалося, у звіті застосовано необгрунтовані розміри коригування вартості прийнятих до порівняння аналогів та не проведено належним чином аналіз ринку майна даної категорії у Печерському районі м. Києва, що призвело до заниження вартості машиномісця.

Враховуючи, що висновки про вартість майна, зроблені суб'єктом господарювання, за своїм змістом та формою не відповідають вимогам Національного стандарту № 1 та Національного стандарту № 2 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а сама оцінка майна є заниженою та необ'єктивною і такі стандарти є обов'язковими складовими елементами звіту про вартість майна, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 353, 447 - 452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна, а саме: машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 16/13, власником якого є ОСОБА_3, складеного субєктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Арго - Експерт»» 09.10.2017 року у зведеному виконавчому провадженні №55046451.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: