Ухвала

Іменем України

10 липня 2018 року

м. Київ

справа № 236/3418/15-ц

провадження № 61-29183ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СтрільчукаВ. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Громадська організація «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» (далі - ГО «СТ «Мічурина») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, посилаючись на те, що при користуванні електричною енергією членом ГО «СТ «Мічурина» ОСОБА_4 порушено положення статуту товариства та рішення його уповноважених органів. Своїми діями відповідач заподіяв збитки ГО «СТ «Мічурина» в розмірі 5 тис. грн, які позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року, позов ГО «СТ «Мічурина» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ГО «СТ «Мічурина» 5 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, яку уточнив у процесі її розгляду, про перегляд рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив: факту складання акта про порушення Правил користування електричною енергією від 06 червня 2014 року, «а зазначив тільки найменування документа, який не схожий з найменуванням акта в Статуті підприємства, що стало підставою для задоволення позову. Вказаний акт не відповідає Статуту підприємства, а тому відключення електричної енергії на ділянці було незаконне, а тому шкода не може бути визнаною»; пояснення свідка ОСОБА_5 про те, що «він не бачив ніяких порушень Статуту в електропроводки на фото, в протоколі огляду місця правопорушення, у відеозйомки, фото ОСОБА_6 Свідок також зазначив, що був відсутній порядок відключення електричної енергії та не був складений акт на відключення, який є необхідною умовою при відключенні»; при розгляді основного позову, відповідачем до суду був направлений зустрічний позов, який був залишений без руху у зв'язку з несплатою судового збору. Після зміни позовних вимог він знову направив зустрічний позов до суду, але до нього звернулась ОСОБА_7, член ініціативної групи садівничого товариства і попросила його не направляти цей позов, на що він погодився та відізвав його. Але, в подальшому судом було ухвалено рішення, яким були задоволені позовні вимоги позивача, отже ним були втрачені докази незаконності позовних вимог позивача; під час розгляду справи у суді до ухвалення судом першої інстанції рішення 28 березня 2016 року було встановлено, що у позивача закінчився строк дії повноважень, а тому суд зобов'язаний був зупинити провадження у справі за пунктом 5 частини першої статті 201 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року у редакції, чинній на час розгляду справи по суті (далі - ЦПК України 2004 року), до призначення іншого законного представника «ОСОБА_9»; усі зовнішні вводи знаходяться на балансі товариства і саме адміністрація несе відповідальність за них, а члени товариства згідно з статутом відповідають тільки за збереження електричного лічильника; свідок ОСОБА_8 не є спеціалістом в області енергетики, «він був призначений відповідальним за електричне господарство без відповідної посади у штатному розпису Статуту, не прийнятий на Конференції в члени комісії «Про перевірку сплати та використання електроенергії».

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року, в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року відмовлено.

17 квітня 2018 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що акт від 06 червня 2014 року не вказує на наявне порушення ним Правил користування електричною енергією, тому не має правових підстав для відключення електроенергії. Вказаний акт був «сфальсифікований» представниками ГО «СТ «Мічурина». В акті відсутні порушення статутних норм пункту 10 розділу 5, про що йому не було відомо. Пояснення свідків є неправдивими, тому не можуть бути доказами у справі. Суддями попередніх інстанцій сфальсифіковані докази та рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

За приписами частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Разом із тим, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідків, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення. Аналогічні вимоги містяться у пунктах 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з новиявленими обставинами рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року, суд першої інстанції, з судовим рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених частиною другою статті 361 ЦПК України 2004 року підстав для перегляду. При цьому суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як установили суди попередніх інстанцій на підставі всебічно досліджених матеріалів справи, обставини, на які посилався заявник, зводяться до його незгоди з ухваленими у справі судовими рішеннями по суті спору та допущених судами, на думку заявника, порушень порядку дослідження доказів. Ці обставини не мали вирішального значення при винесенні рішення суду, про перегляд якого ставиться питання, та не могли вплинути на правильність його висновків, тому вони не можуть бути підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи були предметом дослідження і оцінки судів та не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом Громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов