Провадження № 2/127/6564/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позов мотивовано тим, що сторони перебуваються в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2014р. В шлюбі від спільного проживання мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 На даний момент, діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, та ухиляється від вказаного обов'язку, хоча фізично здоровий, працездатний, інших утриманців немає. У зв'язку з цим, на думку позивача, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей та її утримання до досягнення дітьми трьох років. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500,00гривень щомісячно та на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000,00гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі1500,00гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми трирічного віку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дітей на загальну суму 2000,00 грн.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, 10.05.2014 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1) зареєстрували шлюб (а.с.9).

Під час перебування у шлюбі у сторін народився ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 02.11.2016 р. та серії НОМЕР_4 від 04.10.2015 р. відповідно.

Згідно довідки № 1674 від 21.11.2017 р., виданої головою комітету мікрорайону «Слов'янка», ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за своєю адресою разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діти знаходяться на її утриманні. (а.с.8)

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК Україниаліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальної допомоги дітям, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2017року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Разом з тим, суд не враховує посилання позивача на необхідність сплати аліментів у збільшеному розмірі на утримання ОСОБА_4, у зв'язку з хворобою останнього, виходячи з наступного.

Необхідність стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 у збільшеному розмірі, позивач обґрунтовувала тим, що останній часто хворіє, має діагноз - гостра кишкова інфекція, а тому потребує особливого домашнього догляду та лікування.

За приписами ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

На думку суду, витрати на лікування ОСОБА_4, що пов'язані з його лікуванням, в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, а тому не повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів.

В той же час, досліджуючи можливість стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 на її утримання до досягненню дітей трирічного віку, варто зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Отже, СК України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дружини визначається судом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач має щомісячний дохід близько 6500,00 грн., а відповідач отримує 3723,00 грн.,працюючи водієм, що підтверджується трудовим договором між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 15.01.2018 р.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить також з того, що ст.128 КЗпП України встановлено обмеження щодо розміру відрахувань із заробітної плати. В той же час, в ч.3 ст.128 КЗпП України, законодавець зазначив, що обмеження, розміру відрахувань із заробітної плати встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей і при відбуванні виправних робіт. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Таким чином, загальний розмір відрахувань з заробітної плати відповідача не може перевищувати 2606,1 грн., що є 70 % від його заробітної плати.

Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що необхідних і достатніх розміром аліментів на утримання дружини є 600,00гривень, щомісячно, починаючи з 28.11.2017року та до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З огляду на приписи ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1000,00 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу.

Також, згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-81,137, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 28.11.2017року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00гривень, щомісячно, починаючи з 28.11.2017року та до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)на користь держави судовий збір в розмірі 640,00гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)на користь ОСОБА_1 1000,00 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: