Провадження № 22-ц/780/1171/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 49 20.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Гуль В.В.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання,-

встановила:

у вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що позивач перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 1996 року по 29 березня 2006 рік.

Сторони по справі мають спільних дітей: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Аліменти в сумі 800 грн. уже були присуджені судом в минулому році, згідно виконавчого листа №357/10778/16-ц 2/357/240/17 від 12.01.2017 року, проте виконавче провадження закінчується 31.08.2017 року, заборгованості по виплатах за даним виконавчим документом не було, що підтверджується довідками з виконавчої служби.

Відповідач сплачує аліменти на свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 175 грн. на місяць і то не постійно.

Наразі, доньці, ОСОБА_4, виповнилося 20 років, і вона продовжує навчання на денному відділенні Білоцерківського національного аграрного університету, професійно займається волейболом. Крім дочки, на утриманні позивача є неповнолітній син, який стоїть на обліку в ТМО з приводу системного захворювання, та батьки пенсіонери, які мають хронічні захворювання, батько багато років на групі по інвалідності, вона самостійно намагається надати своїм дітям необхідний мінімум, адже весь тягар забезпечення і виховання дітей лягає лише на її плечі.

Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 900 грн. на період навчання доньки починаючи з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, або до 23 років, в залежності від того, яка подія настане першою та судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше як досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та неправильним застосуванням судом норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивач у своїй позовній заяві зазначила, що відповідач є матеріально забезпеченим, оскільки є засновником Приватного підприємства «Завод Слас», однак, будь - яких доказів отримання ОСОБА_2 доходів та можливості надання матеріальної допомоги не подано.

Апелянт, стверджує, що Законом не встановлено презумпції можливості батька утримувати повнолітню дитину.

Крім того, вважає, що відповідач є засновником ПП «Завод Слас» не підтверджує рівня доходів та можливості утримувати повнолітню дитину, яка вищу освіту може здобувати заочно та поєднувати навчання у вузі із роботою.

Також, ПП «Завод Слас» фінансово - господарську діяльність з 2015 року і до дня подання апеляційної скарги не веде та заробітна плата по підприємству не нараховується і не видається в зв'язку з відсутністю обігових коштів. До того ж, на даний час вирішується питання про ліквідацію підприємства та виключення його із ЄДРПОУ.

ОСОБА_2 також зазначає, що не має постійної роботи та вимушений жити за рахунок різних тимчасових заробітків та виконання робіт по найму разового характеру.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у відповідача крім повнолітньої дочки, на утриманні перебуває ще дві неповнолітні дитини.

Просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в позові.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначила, що відповідач взагалі відмовляється допомагати повнолітній дочці ОСОБА_4, яка навчається на третьому курсі БНАУ на денній формі навчання і професійно займається волейболом (кандидат в майстри спорту).

31 серпня 2017 року закінчилась дія виконавчого листа №357/10778/16-ц на тверду грошову суму 800 грн. аліментів для повнолітньої ОСОБА_4, сума була трохи більша за половину прожиткового мінімуму, відповідачем не оскаржувалась і заборгованості по цим виплатам не було.

Твердження відповідача, що на його утриманні перебуває дві неповнолітні дитини не відповідає дійсності, адже на даний момент він сплачує аліменти по одному - єдиному виконавчому листу по справі №2-9948 від 14.12.2005 року в сумі 350 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Інша дитина має власну матір і обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках, тому відповідач одноосібно не утримує іншу дитину.

Посилання апелянта на неможливість надавати допомогу повнолітній дитині через відсутність обігових коштів на підприємстві не відповідає дійсності, а питання про ліквідацію вирішується протягом багатьох років, як тільки мова заходить про аліменти.

За 17 років роботи власного «Заводу Слас», ОСОБА_2 до оптових оборудок з пальним додав ще вид діяльності - оптові оборудки продуктів харчування - це єдині зміни. Відповідач не анулював реєстрацію платника ПДВ і не перейшов на єдиний податок, що говорить про обсяги продажу.

Просила рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області залишити в силі.

В свою чергу, ОСОБА_2 подав відповідь на відзив в якому посилається на те, що окрім повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у нього ще є дві неповнолітні дитини, які знаходяться на утриманні останнього.

Неповнолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає з відповідачем.

Щодо утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, то позивач подала до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву про збільшення розміру стягуваних аліментів, та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 грн.

Крім того, в провадженні вищезазначеного суду, також знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на сина - ОСОБА_5 2002 р.н. на період його навчання в коледжі, тобто з 01.09.2017 року до 31.06.2021 року, щомісячно, в твердій грошовій сумі 1 234,55 грн.

ОСОБА_2 стверджує, що для нього є тягар по оплаті аліментів та є непосильним. Постійної роботи він не має, живе за рахунок тимчасових підробітків по найму разового характеру. Транспортних засобів у власності немає.

Просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 1996 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2005 року даний шлюб було розірвано, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6,7).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій виповнилося 20 років, та є студенткою 3-го курсу біолого - технологічного факультету Білоцерківського Національного Аграрного Університету денної форми навчання, за державним замовленням, термін навчання на 3-му курсі з 01.09.2017 року по 31.08.2018 року, та термін навчання на ОР «бакалавр» з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою № 010 від 01.09.2017 року (а.с.12,54).

Зареєстрована та проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, разом із мамою ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 800 грн., щомісячно, на період навчання починаючи з 30.06.2016 року до закінчення навчання 31.08.2017 року, згідно виконавчого листа №357/10778/16-ц 2/357/240/17 від 12.01.2017 року, заборгованості по виплатах за даним виконавчим документом не має, що підтверджується довідкою з Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 16.08.2017 року та сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією виконавчого листа №2-9948/2005 від 14.12.2005 року, та згідно з довідкою з Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 16.08.2017 року підтверджується, що позивач дійсно отримувала аліменти від ОСОБА_2 (а.с.11,23).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не надав до суду належні та допустимі докази в підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки, що продовжує навчання, також не додав доказів свого тяжкого матеріального становища, і будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше як досягнення нею 23 років.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді