АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контракт Плюс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест», ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсними договорів та визнання дій неправомірними,

Справа №758/10322/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/1869/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

встановила:

у серпні 2016р. позивач звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала під час судового розгляду, та станом на 8 серпня 2017р. просила визнати недійсними договір № 04/04-07/42 від 13 квітня 2016р., укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Контракт Плюс», про відступлення права вимоги за кредитним договором № 45957-44.3-13-2 від 21 травня 2013р.; договір від 15 квітня 2016р., укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Контракт Плюс», про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 3 червня 2013р.; договір від 15 квітня 2016р., укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Контракт Плюс», про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 травня 2013р.; договір, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Контракт Плюс», про відступлення права вимоги за договором поруки № 80185.44.3.-13-5 від 16 вересня 2013р.; визнати неправомірними дії ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо нарахування заборгованості за кредитним договором станом 13 квітня 2016р. у розмірі 2 628 543грн. 69коп.

В липні 2017р. представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», а також особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій, спрямованих на відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, перереєстрацію зареєстрованого за ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна:

- трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 72,1 м2, житловою площею 38,4 м2;

- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1507 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Представник позивача посилався на те, що ТОВ «ФК «Контракт Плюс», знаючи про оспорення права передачі вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки, під час

- 2 -

розгляду справи 27 квітня 2017р. уступило їх на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест».

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року заяву задоволено.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2017р. ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року скасовано з передачею питання на новий розгляд.

У жовтні 2017р. представник позивача подав до суду доповнення до заяви про забезпечення позову, в якій просив заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк», а також особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій, спрямованих на відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, перереєстрацію зареєстрованого за ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна:

- трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 72,1 м2, житловою площею 38,4 м2;

- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,1507 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», знаючи про оспорення передачі вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки, 13 липня 2017р. переуступило права на користь ТОВ «ФК «Фінмарк», яке направило позивачу вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, в якій зазначено про намір товариства розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання протягом тридцяти днів вказаної вимоги, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінмарк» просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Третя особа посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом забезпечено позов на підставі необґрунтованого припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також третя особа вважає, що заходи забезпечення позову, які були застосовані судом, не є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки предметом позову є визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, третя особа звертає увагу, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором та договорами іпотеки, а не відчуження чи реєстрація або перереєстрація права власності на іпотечне майно ОСОБА_6, яка і залишається його власником.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.136 т.2), у судове засідання не з'явилася, клопотання про його перенесення не подала, відзив на апеляційну скаргу не направила, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ТОВ «ФК «Фінмарк» та ПАТ «Банк «Київська Русь», які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не прийняття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів

- 3 -

забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали, передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Процитувавши вказані норми процесуального права та роз'яснення Верховного Суду України, суд першої інстанції не врахував, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вчинити певні дії не відповідача, а третю особу, що суперечить положенням ст. 151 ЦПК України.

Крім того, майно, стосовно якого позивач просить заборонити здійснювати певні дії, на час розгляду даної справи належить їй на праві власності.

Також судом першої інстанції не було зазначено, яким саме чином не забезпечення позову, способом запропонованим позивачем, може утруднити виконання рішення суду за позовними вимогами про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечними договорами, оскільки ні дійсність кредитного договору, ні дійсність договорів іпотеки позивачем не оспорюється.

Крім того, судом не враховано, що предметом позову є визнання неправомірними дій ПАТ «Банк «Київська Русь» в частині нарахування заборгованості за кредитним договором, а не визначення розміру заборгованості ТОВ «ФК «Фінмарк».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи та підстави заяви про забезпечення позову і їх співмірність із заявленими позовними вимогами, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року скасувати, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контракт Плюс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест», ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсними договорів та визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: