МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №2-6927/2010
Пр. №2/521/4315/18
20 грудня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Романюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 21 лютого 2008 року № SR - 502/019/2008 відповідно до якого, останній взяв на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням ОСОБА_2 що виникають з умов кредитного договору від 21 лютого 2008 року.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі (а.с. 65-67).
Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2010 року було скасоване за заявою відповідача ОСОБА_4, справу призначено до розгляду в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання (а.с. 113-115).
Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «ОТП Банк» було залучено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 170-171).
Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», діюча за довіреністю від 12 листопада 2018 року, в судове засідання не зявилась, надала через канцелярію суду клопотання, згідно якого підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника позивача (а.с. 217, 218).
Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов не надали (а.с. 209, 210, 215).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання відповідачів, яким було відомо про розгляд справи, призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії відповідачів відносить до таких, що суперечать вимогам ст. 43 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання стороною своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню , виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням загальних зборів акціонерів від 23 квітня 2009 року з метою приведення Статуту у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» банк змінив назву з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», який є правонаступником, за всіма правами та обовязками (а.с. 33-35).
Встановлено, що за умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 26 листопада 2010 року та договору відступлення прав №б/н від 26 листопада 2010 року за кредитним договором №МL-502/012/2008 від 08 лютого 2008 року та кредитним договором №МL-502/019/2008 від 21 лютого 2008 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаними кредитними договорами.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитним договором №МL-502/012/2008 від 08 лютого 2008 року та кредитним договором №МL-502/019/2008 від 21 лютого 2008 року (а.с. 124-143).
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с. 144-158).
Через невиконання ОСОБА_2 зобовязань за вказаним кредитним договором від 08 лютого 2008 року склалася заборгованість перед ПАТ «ОТП Банк» в сумі 33 025,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 липня 2010 року становить 261 429 (двісті шістдесят одна тисяча чотириста двадцять девять) гривень 57 копійок, що складається:
- заборгованості за кредитом 242881,17 грн.;
- суми пені - 7441,97 грн.;
- штрафних санкцій 350,00 грн.
Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору від 08 лютого 2008 року №МL-502/012/2008 (а.с. 7).
Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за договором №МL-502/019/2008, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 21 лютого 2008 року № SR - 502/019/2008 відповідно до п.п.1.2 якого, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (а.с. 30).
- заборгованості за кредитом 224291,86 грн.;
- суми несплачених відсотків за користування кредитом 9694,35 грн.;
- суми пені - 7469,80 грн.;
- штрафних санкцій 175,00 грн.
Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору від 21 лютого 2008 року №МL-502/019/2008 (а.с. 8).
Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобовязань ухиляються.
Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, Банк звертався до відповідачів з повідомленням про виконання зобовязань по кредитним договорам в добровільному порядку, але останні свої зобовязання відповідно до кредитних договорів не виконували (а.с. 9-13)
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.
При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
У разі порушення зобовязання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Правовими наслідками порушення основного зобовязання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова (субсидіарна) відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки.
Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання, кредитор має право вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох.
У разі субсидіарної відповідальності кредитор зобовязаний спочатку предявити вимогу до боржника і, якщо останній не задовольнить її, він вправі вимагати виконання зобовязання від поручителя.
Встановлено, що умовами п.1.2 договору поруки від 21 лютого 2008 року № SR - 502/019/2008 укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники.
Тому позивач має право вимагати виконання зобовязання як від боржника так і від поручителя.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки, для досудового врегулювання спірних правовідносин.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядилися на власний розсуд.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн. , у звязку задоволенням позову такі витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках (а.с. 5-6).
Керуючись ст.ст. 526, 533, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 223, 264, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
- заборгованості за кредитом 224291,86 грн.;
- суми несплачених відсотків за користування кредитом 9694,35 грн.;
- суми пені - 7469,80 грн.;
- штрафних санкцій 175,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда