Справа № 576/5/15-ц
Провадження № 2/576/1/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

у судових засіданнях також приймали участь:

секретар судового засідання Тереня Л.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів обєднану цивільну справу за позовами ОСОБА_4 до Глухівської міської ради, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки і купівлі-продажу будинку, та до Глухівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, про скасування рішень, державної реєстрації і кадастрового номеру земельної ділянки, -

встановив:

06.11.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до Глухівської міської ради, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки і купівлі-продажу будинку.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 29.05.2014 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09.07.2014 р., у задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 р. скасовано попередні рішення у цій справі з передачею на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

05.01.2015 р. справа розподілена на суддю Кривцову Г.В., а після її переведення 19.02.2015 р. на суддя Васяновича М.В.

20.02.2015 р. судом вжиті заходи забезпечення позову і накладено арешт на спірний будинок та земельну ділянку.

09.04.2015 р. судом залучено у якості третьої особи ОСОБА_7 та позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

14.05.2015 р. судом прийнято рішення про зупинення провадження у справі до вирішення іншої повязаної справи і 09.01.2018 р. у звязку зі звільненням головуючого справа розподілена на суддю Колодяжного А.О.

Також, 26.10.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до Глухівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, про скасування рішень, державної реєстрації і кадастрового номеру земельної ділянки.

05.01.2018 р. у звязку з відрядженням головуючого до іншого суду справа розподілена на суддю Колодяжного А.О.

17.01.2018 р. за клопотанням представника позивача судом прийнято рішення про зупинення провадження у справі на час хвороби позивача.

04.06.2018 р. за клопотанням сторони позивача ухвалами суду провадження у обох справах було поновлено, справи обєднані в одне провадження та призначено підготовче судове засідання, під час якого представником позивача були уточнені позовні вимоги.

15.08.2018 р. ухвалою суду за клопотанням сторони позивача у справу залучено Головне управління Держгеокадастру у Сумській області замість відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадарстру у Сумській області.

Сторона позивача просила ухвалити рішення яким:

- визнати протиправним та скасувати п.2.12 рішення Глухівської міськради № 368 від 25.04.2012 р. «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4 в м. Глухів по вул. Березовського, 9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель на умовах оренди;

- визнати протиправним та скасувати п.32, п.32.1, п.32.2 рішення Глухівської міськради № 400 від 22.06.2012 р. «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким затверджено ОСОБА_4 технічну документацію із землеустрою, передано в оренду на 49 років земельну ділянку площею 636 кв.м. в м. Глухів по вул. Березовського, 9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, зобовязано укласти договір оренди;

- скасувати державну реєстрацію та кадастровий номер земельної ділянки по вул. Березовського, 9 в м. Глухові та зобовязати державного реєстратора внести запис у поземельну книгу про скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та Глухівською міськрадою 03.07.2012 р. щодо оренди земельної ділянки, площею 0,0636 га, що розташована в м. Глухів по вул. Березовського, 9;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 9 по вул. Березовського в м. Глухів від 13.07.2012 р., що укладений між ОСОБА_4 (в особі ОСОБА_6В.) та ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2012 р. позивач видав ОСОБА_6 довіреність на право розпорядження своїм будинком, що розташований по вул. Березовського, 9 в м. Глухів. 13.07.2012 р. позивач скасував цю довіреність, проте у цей же день приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої 03.03.2012 р. нотаріусом Глухівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, від його імені продав жилий будинок по вул. Березовського, 9 в м. Глухів своїй сестрі ОСОБА_5 Оскільки, довіреність, на підставі якої ОСОБА_6 13.07.2012 р. продав будинок, на час укладання договору купівлі-продажу будинку уже була скасована позивачем, то останній не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності при укладенні цього договору, а сам договір фактично не був направлений на реальне настання правових наслідків.

Також вимоги обґрунтовуються й тим, що позивач ніколи не звертався до міської ради з приводу укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, а в самому договорі оренди від 03.07.2012 р. стоїть не його підпис. Оскільки на час укладення договору купівлі-продажу будинку 13.07.2012 р. по вул. Березовського, 9 в м. Глухові взагалі не існувало ніякого договору оренди земельної ділянки, то позивач вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу будинку в ньому не зазначені його істотні умови розмір та кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований будинок.

Крім цього, позивач зазначив, що оскільки він також ніколи і не звертався до міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Березовського, 9, ніколи не мав наміру отримати цю земельну ділянку в оренду, технічна документація на землю була виготовлена з порушенням порядку її оформлення, то рішення міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації та її затвердження як і державна реєстрація цієї земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру є протиправними і підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 та третьої особи ОСОБА_6 проти позову заперечував, зазначаючи, що позивач мав боргові зобовязання перед ОСОБА_6 Факт боргових зобовязань підтверджений судовим рішенням. В 2012 році позивач в якості часткового забезпечення боргу, видав ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження належним йому будинком по вул. Березовського, 9 в м. Глухові, а дружина позивача надала письмову згоду на продаж будинку. Також позивач передав ОСОБА_6 всі правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок та інші документи, зокрема й технічний паспорт. У звязку з неповерненням боргу позивач запропонував йому продати будинок по вул. Березовського, 9 в м. Глухові. У звязку з цим ОСОБА_6 на підставі виданої йому позивачем довіреності став займатись підготовкою до продажу, зокрема й готував земельну документацію. Договір оренди підписував також ОСОБА_6 від імені позивача по довіреності. 13.07.2012 р. ОСОБА_6 продав будинок. При цьому, оскільки родичі позивача були проти продажу будинку в рахунок боргу, позивач з ОСОБА_6 мав домовленість про те, що коли останній здійснить продаж будинку, то позивач відкличне довіреність.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області проти позову заперечила, зазначивши, що технічна документація була розроблена у відповідності до діючого на той час законодавства і на підставі рішення міської ради, а скасувати державну реєстрацію земельної ділянки неможливо, оскільки для цього відсутні законні підстави.

Вислухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі договору міни від 13.08.2001 р. позивачу на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Березовського, 9 в м. Глухові, що підтверджується наявною у справі копією витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно.

03.03.2012 р. позивач видав ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження належним йому будинком по вул. Березовського, 9 в м. Глухові, що підтверджується копією такої довіреності у справі. За змістом цієї довіреності, позивач уповноважив ОСОБА_6, зокрема, зняти заборону відчуження цього будинку, який перебував в іпотеці, продати цей будинок з відповідною земельною ділянкою. Також позивач уповноважив ОСОБА_6 здійснити усі дії від свого імені, що повязані із підготовкою до продажу будинку з земельною ділянкою.

03.03.2012 р. дружина позивача надала нотаріально посвідчену письмову згоду на продаж вищевказаного будинку із земельною ділянкою, що підтверджується копією заяви у справі.

13.07.2012 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої 03.03.2012 р. нотаріусом Глухівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, від імені позивача ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 житловий будинок по вул. Березовського, 9, в м. Глухові, що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Статтею 249 ЦК України визначено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обовязки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Розглядаючи твердження позивача про недійсність договору купівлі-продажу будинку з підстави відсутності у представника необхідного обсягу цивільної дієздатності через скасування довіреності, суд зазначає наступне.

Позивач 03.03.2012 р. видав ОСОБА_6 нотаріально засвідчену довіреність, якою уповноважив останнього зняти заборону відчуження з свого будинку, який перебував в іпотеці, та продати цей будинок з відповідною земельною ділянкою. У цей же день дружина позивача надала свою згоду на продаж будинку.

З тексту цієї довіреності, слідує, що позивач надав ОСОБА_6 всі повноваження стосовно продажу будинку і оформлення документів на земельну ділянку, у тому числі укласти договір щодо продажу зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою визначаючи умови договору, в тому числі ціну продажу, місце, дату і час оформлення на свій розсуд. Строк дії довіреності - один рік.

Суд вважає, що на момент посвідчення договору ця довіреність не була скасованою і мала силу як у день посвідчення, так і в наступні дні.

Зокрема, судом встановлено, що під час підписання договору купівлі-продажу будинку, нотаріусом 13.07.2012 р. о 17 год. 02 хв. була перевірена довіреність представника, яка була дійсною, що підтверджується наявною у справі копією реєстру довіреностей. Після вказаної перевірки нотаріус міг посвідчити і зареєструвати договір, що й було зроблено. Та обставина, що о 17 год. 44 хв. в цей же день до реєстру довіреностей було внесені дані про скасування довіреності позивачем, не доводить того факту, що нотаріальна дія не могла бути вчинена, оскільки за змістом п. 4 глави 4 та п. 2 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус перевіряє дійсність довіреності на час вчинення нотаріальної дії, тобто нотаріального посвідчення договору, а не на час реєстрації договору у Державному реєстрі правочинів, а нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій, а не до Державного реєстру правочинів.

Також, та обставина, що через 42 хв. після того як нотаріус перевірив дійсність довіреності до реєстру довіреностей було внесені дані про скасування довіреності позивачем зовсім не означає, що припинилися повноваження довіреної особи в цю хвилину, оскільки позивач у відповідності до ч. 2 ст. 249 ЦК України повинен був повідомити про це представника.

Як зазначено у п. 6.4 глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій, повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви. Передача заяв нотаріусом унормована у главі 20 вказаного Порядку, де зазначено, що заява подається нотаріусу, належним чином оформленою не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотнім повідомленням або особисто передається адресатам під розписку.

Водночас у матеріалах справи немає ні заяви позивача адресованої ОСОБА_6 через нотаріуса про скасування довіреності, ні листа нотаріуса до ОСОБА_6 з цього приводу, ні даних про вручення такої заяви представнику під розписку.

Отже, у будь-якому разі, є підстави вважати, що скасування довіреності не вплинуло на законність угоди в даному випадку з урахуванням змісту ч. 3 ст. 249 ЦК України.

Таким чином, суд доходить до висновку, що 13.07.2012 р. представник мав повноваження від позивача на продаж будинку.

При цьому, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що довіреність на продаж будинку була видана неправомірно або ж її видача була обумовлена якимись іншими мотивами, ніж тими, що вказані у цій довіреності. Також позивач і не довів, що не мав наміру продавати будинок, особливо якщо враховувати те, що підготовка до продажу займала тривалий період за час якого позивач передав (не міг не передати) представнику оригінали правовстановлюючих документів, документів про іпотеку тощо, заява про скасування довіреності була подана позивачем після спливу 130 днів з часу видачі її видачі, а позов заявлений більше ніж через рік після вчинення правочину.

Крім цього, суд приймає до уваги й рішення Глухівського міськрайонного суду від 12.07.2013 р., з якого вбачається, що 29.01.2012 р. позивач позичив у ОСОБА_6 58000 доларів США до 01.04.2012 р. і не повернув їх. Суд постановив рішення про наявність боргу у сумі 463594 грн. (по курсу 1 дол. до 7,993 грн.), але з відрахуванням 130000 грн., виручених ОСОБА_6 від продажу спірного будинку, стягнув на його користь з позивача 333594 грн. Це рішення набрало законної сили 15.08.2013 р. Однак, те що ОСОБА_6 вимагав повернути позику у грошовому або майновому еквіваленті не свідчить про протиправність його дій при видачі довіреності або укладенні договору купівлі-продажу будинку.

Вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, на якій був розташований спірний будинок, а також скасування рішень, які передували його укладенню й були підставою для такого, та у звязку із цим визнання недійсним самого договору купівлі-продажу будинку, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Перш за все, суд звертає увагу на ту обставину, що оспорюємий договір оренди земельної ділянки передував і був необхідним для укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, оскільки не унормування земельних відносин перешкоджало б за правилами ч.2 ст. 377 ЦК України укладанню такого договору.

Сторонами не оспорювалась та обставина, що після видачі позивачем ОСОБА_6 довіреності у процесі підготовки до продажу особисто позивач підписав адресовану до міської ради заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських і будівельних споруд в м. Глухів по вул. Березовського, 9 на умовах оренди. Оригінал цієї заяви мається у матеріалах справи, датований 20.04.2012 р. і підпис та почерк позивача сторонами не оспорювався.

На підставі цієї заяви міською радою прийнято рішення про надання такого дозволу, після чого була розроблена відповідна технічна документація, яка була затверджена відповідним рішенням міської ради та передана позивачу у оренду, земельній ділянці був присвоєний відповідний кадастровий номер.

Далі, був складений договір оренди від 03.07.2012 р., відповідно до якого Глухівська міська рада передала позивачу в оренду на 49 років вказану земельну ділянку загальною площею 636 кв. метрів.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_4 у вказаному вище договорі оренди землі виконаний не ним, а іншою особою.

Представник третьої особи під час судового розгляду пояснював, що дійсно ОСОБА_6 на підставі виданої йому позивачем довіреності займався підготовкою до будинку до продажу, зокрема він також готував земельну документацію. Договір оренди підписував також ОСОБА_6 від імені позивача по довіреності.

Враховуючи, що почеркознавчою експертизою встановлено, що підпис на договорі оренди земельної ділянки не належать позивачу, суд доходить до висновку, що той особисто не підписував договір оренди землі, проте він в установленому законом порядку надав іншій особі повноваження, що були обумовлені в довіреності, на оформлення і продаж будинку, у тому числі і земельної ділянки, що під будинком та для його обслуговування.

Отже, видача довіреності з усіма повноваженнями стосовно продажу будинку і оформлення документів на земельну ділянку, а також звернення до міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації земельної ділянки на умовах оренди, не свідчить про відсутність волі позивача на укладення договору оренди, а відсутність власноручного підпису позивача в договорі, з урахуванням того що його підписав представник, не призвело до істотного порушення його прав.

Крім того, ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач, який є продавцем за цим договором, зазначив недодержання під час його укладення вимог ч. 2 ст. 377 ЦК України. Зокрема позивач посилався на те, що кадастровий номер на земельну ділянку під спірним будинком був присвоєний з порушенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що позивач не був власником спірної земельної ділянки. Земельна ділянка перебувала і на разі перебуває у комунальній власності Глухівської територіальної громади, розпорядником якої є Глухівська міська рада.

Таким чином, у будь-якому випадку, порушення повязані із процедурними питаннями присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, не дають підстав визнати оспорені договори недійсними, оскільки це не впливає на права чи інтереси позивача, так як позивач не міг втратити того, чого він не мав.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 17.12.2014 р. по справі № 6-194цс14.

З цих же підстав суд вважає, що не підлягає задоволенню й решта вимог про визнання протиправними рішень міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку та її затвердження, а також скасування кадастрового номеру, які по суті зводяться до обґрунтування основних вимог про визнання договорів недійсними, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту порушення його прав.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 203, 205, 316, 377, 374 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Глухівської міської ради, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки і купівлі-продажу будинку, та до Глухівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, про скасування рішень, державної реєстрації і кадастрового номеру земельної ділянки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

ОСОБА_10