Справа № 182/6441/17
Провадження № 2/0182/571/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.02.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Тихомирова І.В.

за участі секретаря - Рахуба О.Г.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

Свої вимоги мотивує тим, що з 04.03.2015 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач не має змоги працювати та заробляти кошти, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. З урахуванням викладеного просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь у розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача до досягнення сином трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Не погодившись із позовними вимогами, відповідач надіслав до канцелярії суду свої заперечення з додатками(а.с.14-24), у яких просив відмовити у позові ОСОБА_1 Пояснив, що на підставі судового наказу Нікопольського міськрайонного суду від 28.11.2017 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття останнього. Реальний дохід відповідача значно менший, ніж вважає позивач. Крім того, у відповідача виявлено лівосторонню вертеброгенну люмбоішалгію, для лікування якої необхідні кошти. Заробітної плати відповідача не вистачає йому на життя, він мешкає з батьками. Зазначає, що надавав кошти у сумі близько 1000 грн. у листопаді 2017 року, коли захворіла дружина разом із сином, на їх лікування.

Позивач, ознайомившись із запереченнями відповідача, надала на них відзив (а.с.25). Звертає увагу суду на те, що медичні документи, надані ОСОБА_2 на підтвердження його захворювання, складені у 2014 році і за період подружнього життя з відповідачем він жодного разу не лікувався та на стан здоров'я не скаржився. ОСОБА_2 дійсно проживає разом зі своїми батьками, які також мають самостійний дохід. Крім того, довідка про доходи, яку надає ОСОБА_2, містить розрахунок його заробітної плати лише за 24 дні: з 06.11.2017 року по 30.11.2017 року (а.с.16).

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові з урахуванням його заперечень.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено право одного з подружжя на утримання. Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (частини 1,2).

Згідно ч. 2,3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ч. 2,4,6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Як встановлено судом, 04.03.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 95 (а.с.2).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4 (а.с.3).

На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. У провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходиться справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 проживає з малолітнім сином (а.с.8), здійснює за ним догляд, тому не може працювати та заробляти кошти на своє утримання. ОСОБА_2 працездатний, працює, має змогу та обов'язок надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється.

Обставин, які б свідчили про можливість звільнити ОСОБА_2 від покладеного на нього Законом обов'язку щодо утримання непрацездатної дружини судом не встановлено.

Суд приймає до уваги той факт, що судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду від 28.11.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання сина до його повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця (а.с.27). За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача доцільно стягнути 1/6 частину його заробітку (доходу), до стягнення сином, ОСОБА_4, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Тинда Амурської області Російської Федерації, аліменти на утримання дружини ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 10.11.2017 року, щомісяця, до досягнення дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Тинда Амурської області Російської Федерації, судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров