КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4914/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Окунєва Ігоря Сергійовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року у складі судді Колдіної О.О.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Під час провадження справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом :

- накладення арешту на право вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.с», у розмірі 1 136 555 грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 35 000 Євро, та заборони будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам);

- зупинення здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation р.l.с», у розмірі 1 136 555 грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 35 000 Євро;

- шляхом заборони Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1 136 555 грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 35 000 Євро.

В обґрунтування заяви зазначено, що у відповідача є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу нового змісту, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про доведеність позовних вимог та наявність законних підстав, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, до задоволення заяви позивача, остільки обрані ним заходи забезпечення позову стосуються лише права вимоги зазначеної позивачем суми грошових коштів та не є предметом жодного з двосторонніх або багатосторонніх договорів, укладених між Україною та РФ, як суб'єктів міжнародних відносин.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову районний суд виходив з того, що спосіб забезпечення позову, заявлений стороною позивача, не відповідає характеру спірних правовідносин, остільки зобов'язальні відносини між Україною та Російською Федерацією на підставі укладеного договору не є предметом спору, а також з відсутності об'єктивних причин, які свідчать про ймовірність невиконання рішення суду в подальшому або ускладнення його виконання.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Відповідно до пункту 4 Постанови від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Твердження апеляційної скарги про доведеність позовних вимог та наявність законних підстав, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, до задоволення заяви позивача, остільки обрані ним заходи забезпечення позову стосуються лише права вимоги зазначеної позивачем суми грошових коштів та не є предметом жодного з двосторонніх або багатосторонніх договорів, укладених між Україною та РФ, як суб'єктів міжнародних відносин, колегія суддів визнає безпідставними.

Оцінку обґрунтованості та доведеності позовних вимог може бути надано лише після завершення судового розгляду, а отже, вказане не може бути предметом розгляду при вирішенні питання забезпечення позову.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття судом заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, при тому, що грошові кошти, на які позивач просить накласти арешт є предметом договірних відносин двох держав.

Зазначені обставини свідчать про те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання представника скаржника на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Окунєва Ігоря Сергійовича в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: