Справа №442/8423/17
Провадження №2/442/491/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Летнянською сільською радою. За життя батько склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1. До дня смерті батько проживав у будинку АДРЕСА_1. Разом з ним проживала вона, його дочка, ОСОБА_3, що підтверджується актом Летнянської сільської ради. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1. 16 листопада 2017 року вона звернулася до Приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Петрів В.Я. для видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок. 24 листопада 2017 року нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як в документах, наданих нею відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві та порекомендувала звернутися до суду для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Крім того, під час звернення нотаріус запропонувала їй документально підтвердити факт наявності родинних відносин між нею і ОСОБА_2, оскільки в паспорті громадянина України її прізвище зазначене як «Дробиняк» натомість заповіт складений на «Дробіняк». Відтак, у нотаріуса виникає сумнів у наявності родинних відносин між нею та спадкодавцем, а саме, що ОСОБА_2 є її батьком. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області в особі сільського голови ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, однак від нього поступило клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника сільської ради, відносно заявлених позовних вимог покладаються на думку суду, а тому суд розглянув справу у відсутності представника Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до абз.1 п.2 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 07.03.1950р., батьками у свідоцтві зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Як вбачається із копії паспорту серії НОМЕР_2 від 19.06.2001р., виданого Дрогобицьким МРВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с.Летня, Дрогобицького району, Львівської області.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, колії спадкоємців за законом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до вимог ст.548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належного, спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що ОСОБА_3 фактично вступила в управління спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Згідно довідки Летнянської сільської ради за №571 від 22.09.2017 року, ОСОБА_2 до дня смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживав в АДРЕСА_1

Як вбачається із Акту встановлення фактичного місця проживання від 11.09.2017р., що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживала зі своїм батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. на день смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1

Як вбачається із довідки за №1561 від 18.09.2017р., виданої Летнянською сільською радою, що згідно записів по господарських книг Летнянської сільської ради домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року; житловий будинок збудований в 1932 році.

Як вбачається із довідки за №3100 від 22.09.2017р., виданої КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстрація права власності в Дрогобицькому МБТІ станом на 31.12.2012р. відсутня; інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить 65319 грн.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Летнянською сільської ради Дрогобицького району, Львівської області - ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 86 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено запис за №21.

Відповідно до роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконенім цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того, судом не оспрорюється той факт, що при житті спадкодавець не оформив і не зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на спірний будинок, однак запис у погосподарській книзі Летнянської сільської ради свідчить про те, що спірний будинок належав ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 УК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Інших спадкоємців, які мають право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 - немає, а відтак є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_3 права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Більше того, в роз'ясненнях, наданих в Постанові Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину (тощо).

Як вбачається із копії Заповіту від 18.06.1990р., посвідченого секретарем Летнянської сільської ради, ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1.

А тому, аналізуючи всі зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, є всі підстави для задоволення заяви, оскільки немає жодних сумнівів, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак заявлені вимоги в частині встановлення факту родинних відносин також підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 315, 316, 318, 319, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 1223, 1233, 1268, 1296, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, доводився батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гарасимків Л.І.