Справа № 362/4934/16
Провадження № 2/362/319/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

з участю секретарів Савицької М.В., Шаблій Т.С., Сілецкої М.О., Шевченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 р. Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулося до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.11.2003 р. між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією № 250200038 на об'єкт електропостачання за адресою: АДРЕСА_1. За вищевказаним договором позивач взяв на себе зобов'язання надійно постачати відповідачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Проте відповідач всупереч взятих на себе зобовязань не виконує умови договору, не здійснює оплату за спожиту електричну енергію. Станом на березень 2018 року за відповідачем рахується заборгованість за використану енергію у розмірі 1943,78 грн. Однак, даний розрахунок відповідачем залишився без виконання.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за використану електричну енергію в сумі 1943, 78 грн., та витрати повязані зі сплатою судового збору.

З огляду копії статуту позивача (стаття 1 п. 1.1.) встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Київобленерго».

Ухвалою суду від 14.07.2017 р. справа була прийнята до провадження судді Кравченко Л.М. та призначена до судового розгляду.

13.09.2017 р. відповідач звернулась до суду з клопотанням про передачу справи за підсудністю за місцем її проживання до Малиновського районного суду м. Одеси.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання, ухвалою суду від 28.9.2017 р. в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.11.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2017 р. залишено без змін.

11.12.2017 р. справа повернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Разом з тим, 15.12.2017 р. набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п. 9 ч. 1 Розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв'язку з цим, з метою уникнення порушення прав учасників судового процесу, ухвалою від 05.06.2018 р. було призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК, 12.03.2018 р. подала до суду відзив на позов, в якому вимоги позову не визнала, посилаючись на те, що позов подано з порушенням правил підсудності, вона не споживає електроенергію та не має жодних договірних зобовязань перед позивачем. Крім того, відповідач просила застосувати строки позовної давності.

Відповідь на відзив позивачем надано не було.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи судом повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надіслала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 12.11.2003 р. між Публічним акціонерним товариством "Київобленерго" та ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією № 250200038 на об'єкт електропостачання за адресою: АДРЕСА_2.

За умовами вищевказаного договору, позивач взяв на себе зобов'язання надійно постачати відповідачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Порушення зобов'язань тягне за собою відшкодування завданих збитків, в даному випадку, - вартості наданих та неоплачених послуг щодо електропостачання (ч. 1ст. 623 ЦК України).

В силу вимог п. 42 Правилами користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електроенергії зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно п. 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у побутового споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність.

Позивач, будучи постачальником електричної енергії, свої зобовязання за договором про користування електричною енергією виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконала, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, сформованого станом на вересень 2016 р., становить 1943,78 гривень.

Крім того, судом встановлено, що електропостачання до квартири відповідача було припинено 26.03.2013 р. по причині порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію (борг на момент відключення становив 3247,01 грн. ).

Вирішуючи спір по суті та враховуючи посилання відповідача на порушення строків позовної давності, суд враховує наступне.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В свою чергу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи вимоги позову до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, яку на думку відповідача слід рахувати з дати припинення електропостачання , тобто з 26.03.2013 р.

Разом з тим, з розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідачем після відключення, а саме: в квітні 2013 року було частково погашено заборгованість ( в сумі 1311,65 грн.), що свідчить про визнання нею свого боргу та в силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Згідно положень ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, в звязку з вищевказаними обставинами, строк позовної давності було перервано та його перебіг розпочато заново в квітні 2013 р.

При цьому, з огляду матеріалів справи встановлено, що в квітні 2016 р. ПАТ «Київобленерго» вже звертався до Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за використану електричну енергію в сумі 1943,78 грн.

Однак ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2016 р. у прийнятті заяви про видачу судового наказу було відмовлено, оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право та розяснено, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом.

А тому, враховуючи звернення позивача ще в квітні 2016 р. з заявою про видачу судового наказу про стягнення суми боргу, яка є предметом розгляду даного спору, суд вважає, що позивачем подано позов в межах строку позовної давності, передбаченої ст. 261 ЦК України, а тому підстав для відмови в позові з цих підстав не вбачає.

Крім того, суд звертає увагу, що питання порушення правил підсудності, на яку посилається відповідач, вже було предметом розгляду в рамках даного позовного провадження.

Так, зі змісту ухвали Апеляційного суду Київської області від 16.11.2017 р. вбачається, що останній погоджується з позицією суду першої інстанції щодо розгляду даної справи за місцезнаходженням нерухомого майна згідно вимог ч. 1 ст. 114 ЦПК України, а отже даний позов підсудний саме Васильківському міськрайонному суду Київської області.

В свою чергу обставина відсутності договірних правовідносин між сторонами по справі, на яку посилається відповідач як на підставу відмови в позові, було предметом розгляду справи № 369/6640/13-4 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», третя особа - експлуатаційна дільниця Васильківського РП ПАТ «Київобленерго», про зобов'язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2014 р. вищевказаний позов ОСОБА_1 було задоволено частково; визнано незаконними дії (бездіяльність) публічного акціонерного товариства «Київобленерго» по відмові в укладанні з ОСОБА_1 договору про користування електричною енергією та здійсненню перерахунку сплати вартості нею за спожиту електроенергію за період 2009-2013 років; зобов'язано публічне акціонерне товариство «Київобленерго» укласти з ОСОБА_1 новий договір про користування електричною енергією, здійснити перерахунок фактично спожитої ОСОБА_1, як власником квартири АДРЕСА_3, електроенергії за 2009-2013 роки, підключити незаконно відключене електропостачання до квартири; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, сторонами по справі було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.07.2014 р. рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2014 р. в частині визнання незаконними дій по відмові в укладенні договору та здійснення перерахунку сплати вартості за спожиту електроенергію та стягнення 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, а саме: ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про зобовязання укласти договір про користування електроенергією, здійснити перерахунок за фактично спожиту електроенергію за 2009-2013 роки, підключити електропостачання відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалюючи дане рішення суд другої інстанції зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_4 і користувалася електричною енергією, яку надавав відповідач. Між сторонами укладено договір про користування електричною енергією № 230200638 від 12.11.2003 року (т.1 а.с. 61-63).

Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

В матеріалах справи відсутні відомості про розірвання укладеного між сторонами договору. Крім того, ОСОБА_1 26.12.2012 р. відповідачем направлено лист в якому пропонувалося у зв'язку з введенням в дію нової форми договору, переоформити договір, для чого необхідно звернутися до Васильківської РП з необхідними документами (паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного податкового номера, витяг про право власності з БТІ) ( т.1 а.с. 16-17).

З урахуванням зазначеного колегія суддів не погодилася з висновком суду першої інстанції про бездіяльність відповідача та необхідність укладення нового договору відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, заперечуючи щодо вимог даного позову, відповідачем не надано суду жодного доказу того, що на момент існування спірних правовідносин договір втратив чинність, не відповідає вимогам діючого законодавства та не підлягав пролонгації.

З урахуванням всіх вище встановлених, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1378,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», суд, -

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» грошові кошти по заборгованості за використану електроенергію в розмірі 1943 (одна тисяча девятсот сорок три) грн. 78 (сімдесят вісім) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» судові витрати в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім ) грн. 00 коп. за сплату судового.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко