Справа № 288/717/18
Провадження № 2-о/288/52/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Нечипоренко М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Попільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - заявник) звернулась до Попільнянського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, місце проживання якого до дня смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть.

В зв'язку з тим, що померлий є власником земельної ділянки загальною площею 3,4457 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому виникла потреба оформити спадкові права на неї.

Вищевказане свідоцтво про смерть не приймається державними органами, так як акти громадянського стану, видані на тимчасово окупованих територіях Криму, Донбасу не визнаються, а органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на вказаній території, а тому з метою заведення спадкової справи у нотаріуса потрібно надати свідоцтво про смерть, видане органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Проте звернувшись до Попільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирської області з метою державної реєстрації смерті батька, заявниці було відмовлено через не пред'явлення документу встановленої форми про смерть.

Місце смерті ОСОБА_3 є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, а саме: Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та постановою ВР України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідно з метою оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після його смерті.

Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Колодіївка, Бутурлинівського району, Воронежської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Бірюч, Таловського району, Воронежської області, Російська Федерація.

В судове засідання заявник не з'явилась, в заяві просила справу провести без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без представника відділу, в задоволенні вимог не заперечують.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з копії паспорту виданого 1996 року Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстований за адресою: АДРЕСА_1 Крим.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 26 січня 2018 року Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 58, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті вказане - село Бірюч, Таловського району, Воронежської області, Російська Федерація.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 14 листопада 1967 року ЗАГС села Колодіївка, Бутурлинівського району, Воронежської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблена відповідна запис за № 28.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 17 липня 1991 року, ОСОБА_2 17 липня 1991 року уклала шлюб з ОСОБА_6, після чого змінила своє прізвище на «ОСОБА_2», запис № 642.

Як вбачається з Заповіту посвідченого 19.12.2008 року секретарем Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 заповідає земельну ділянку, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 21.04.2004 року в розмірі 3,4457 га, свій дочці ОСОБА_2.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 виданого 21 квітня 2004 року Попільнянським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, ОСОБА_3 на підставі розпорядження Попільнянської РДА від 25.02.2004 року № 58 є власником земельної ділянки площею 3,4457 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 346 від 31.05.2018 року виданої Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_2 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, так як відсутні документи встановленої форми про смерть, видані закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення його померлим.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 49 ЦК України реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положення частини 1статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявник є дочкою померлого та має намір зареєструвати смерть ОСОБА_3 у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Бірюч, Таловського району, Воронежської області, Російська Федерація, помер ОСОБА_3 та його було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; статтею 49 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 258, 259, 263-265, 293-294, 315-319, 352, 354, 355, 430 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Попільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Колодіївка, Бутурлинівського району, Воронежської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Бірюч, Таловського району, Воронежської області, Російська Федерація.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник