Справа № 278/1229/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О. М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Зазначила, що з відповідача на її користь на утримання їхньої спільної дитини стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який наразі не є достатнім для належного утримання дитини.

У звязку з наведеним просить збільшити розмірі аліментів, які стягуються з відповідача на її користь з 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просив задовольнити позов частково та стягувати з нього аліменти в розмірі, який не перевищуватиме 1000 грн, оскільки в нього на утриманні перебуває малолітня дитина, та у звязку з тим, що має інвалідність ІІІ групи. Також зауважив, що його дохід складається з пенсії, розмір якої становить 1452 грн та незначних коштів від тимчасових підробітків, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн (а.с. 23-24).

У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала (а.с. 30).

Відповідач у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі, який не перевищуватиме 1000 грн (а.с. 29).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

26 листопада 2013 року у сторін народилася спільна дитина ОСОБА_3 (а.с. 3).

03 березня 2017 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 5-6).

Встановлено, що відповідач також є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 25).

Згідно з довідкою Житомирської спеціальної міжрайонної офтальмологічної МСЕК від 02 жовтня 2017 року відповідач має інвалідність третьої групи з 14 вересня 2017 року (а.с. 26).

Відповідно до довідки обласного центру з нарахування і виплати пенсій та допомоги від 25 травня 2018 року №2424 відповідач отримує соціальну допомогу у звязку з інвалідністю в розмірі 1452 грн (а.с. 27).

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків (ст. 128 КЗпП).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача, однак, з огляду на відсутність доказів змоги відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та збільшити розмір аліментів до 1000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача на користь держави має бути сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст.ст. 84, 181, 182, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Збільшити розмір аліментів, які відповідно до рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року, ухваленого у справі № 278/2524/16-ц, сплачує ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 травня 2018 року до повноліття ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення (проголошення) до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік