Справа № 308/1176/18
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

09.02.2018 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з скаргою Алієв ОСОБА_1, де відповідач старший державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, на постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчого напису,

В С Т А Н О В И В:

Алієв ОСОБА_1 звернулося в суд з скаргою, де відповідач старший державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, на постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчого напису.

У поданій скарзі заявник просить суд:

поновити строки на оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 pоку, 06.10.2016 pоку, 18.09.2017 pоку, 10.06.2017 pоку та 30.01.2018 pоку старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 та виконавчого напису від 07.04.2015 року;

постановити ухвалу, згідно з якою визнати дії старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 щодо винесення неправомірними;

зобовязати старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

зобовязати старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 зняти арешт з його майна, що накладений на підставі постанови від 19.06.2017 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 року старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2;

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.10.2016 року старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2;

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2017 року старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2;

скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.01.2018 року старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2;

скасувати виконавчий напис від 07.04.2015 року.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

Оскільки ЦПК України не передбачено наслідків недотримання закону при подачі скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, вважаю, що слід керуватися положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК України, згідно з якими якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а тому в даному випадку необхідно застосовувати приписи ст. 175 ЦПК України, згідно з якими визначаються вимоги щодо форми і змісту позовної заяви.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає вищевказаним вимогам, то застосовуються положення ст. 185 ЦПК України. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, на що також звернув увагу Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі постанова Пленуму від 07.02.2014 року № 6).

Подана заявником скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України субєктом оскарження є державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби чи приватний виконавець, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно з вимогами ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обовязків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

На вказане також звернуто увагу у постанові Пленуму від 07.02.2014 року № 6.

Проте, як вбачається із змісту скарги, заявником, який є стороною виконавчих проваджень (боржником), визначено державного виконавця у якості відповідача, та у скарзі не зазначено як заінтересованих осіб інших сторін виконавчого провадження стягувачів, хоча судовим рішенням може бути вирішено питання про їх права чи інтереси.

Крім того, згідно з вимогами ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У скарзі заявником зазначено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2017 року виконавчі дії державного виконавця, про постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2016 pоку, 06.10.2016 pоку, 18.09.2017 pоку, 19.06.2017 pоку та 30.01.2018 pоку старшого державного виконавця та про виконавчий напис від 07.04.2015 року йому стало відомо від державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 31.01.2018 року прийшовши на прийом.

Слід зазначити, що оскаржуваними постановами про відкриття виконавчого провадження, про опис та арешт майна (коштів) боржника, які додані до скарги, встановлено дії державного виконавця, які на думку заявника є неправомірним, у певний період часу.

Проте, у порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України скарга не міститься виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме, не підтверджено належними доказами, коли саме він дізнався про порушення його прав.

За викладених обставин, суддя позбавлений можливості встановити дотримання заявником строку звернення із даною скаргою, що визначений ст. 449 ЦПК України, у частині вимог про скасування кожної із оскаржуваних постанов. Відтак, із скарги чітко не вбачається, чи пропущений заявником строк звернення до суду, чи ні.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Однак, як вбачається з прохальної частини скарги вимоги у частині визнання дій державного виконавця щодо винесення неправомірними (п. 2), зобовязання державного виконавця скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (п. 3) заявником не конкретизовані.

При цьому, подана скарга не містить виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, у частині скасування виконавчого напису від 07.04.2015 року.

Водночас, слід зазначити, що спори щодо оскарження виконавчих написів, а саме, за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачам, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа.

Разом з тим, вважаю за необхідне звернути увагу заявника на те, що згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). З приписами ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії документів, що додані до скарги, оформлені у порушення зазначених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та застосовуючи аналогію закону до скарги на дії державного виконавця, вважаю, до даної скарги слід застосувати наслідки, встановлені ст. 185 ЦПК України, та залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду належним чином оформленої скарги з усуненими недоліками, її копії для заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 447, 449, 450 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Алієв ОСОБА_1, де відповідач старший державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2, на постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчого напису залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків скарги протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, розяснивши при цьому, що в разі не усунення у визначений строк недоліків скарга буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_3