Постанова

Іменем України

15 березня 2018 року

м. Київ

справа № 373/2342/16-ц

провадження № 61-631 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

ОлійникА. С.,

СтупакО. В.,

УсикаГ. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області,

третя особа - ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2017 року, у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин.

Позовна заява мотивована тим, що у його свідоцтві про народження та у свідоцтві про народження спадкодавця інформація про батька записана зі слів їх матерів, а тому збігається лише ім'я та по батькові особи від якої вони походять: «Олександр Григорович».

Ні його мати, ні мати ОСОБА_6 не перебували в шлюбі з ОСОБА_7, тож прізвище батька у свідоцтвах про народження вказане по матері: у нього «ОСОБА_4», а в брата - «ОСОБА_6».

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно - житловий будинок, земельна ділянка та боргові зобов'язання перед ОСОБА_5

Позивач претендує на спадщину як єдиний спадкоємець за законом, однак Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області не визнає його спадкових прав.

З урахуванням вищевикладеного позивач просив встановити той факт, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, доводився йому рідним братом.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт того, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідним братом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 по батьковій лінії.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх логічному взаємозв'язку, суд дійшов висновку про доведеність позивачем того факту, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 доводився позивачу рідним братом по батьківській лінії.

Суд задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин, зазначав, що від встановлення даного факту залежить визнання іншими особами права позивача на спадкування, що водночас позбавляє відповідача, як органу місцевого самоврядування, підстав для звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку статті 1277 ЦК України.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2017 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що запис про батька позивача та спадкодавця в книзі записів народжень здійснений в порядку, передбаченому частини 2 статті 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, а відтак їх батьками є, відповідно, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

При цьому, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_6, за життя, не визнали, у порядку, передбаченому статтею 128 Сімейного кодексу України (далі - СК України), по відношенню до себе батьківство ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Не визначено походження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від ОСОБА_7, за життя двох останніх, у порядку, зазначеному у статтях 125, 126, 127 СК України.

Не встановлений факт батьківства ОСОБА_7 відносно позивача та спадкодавця відповідно до положень статті 130 СК України.

Таким чином, апеляційним судом зроблено висновок про те, що ОСОБА_6 не може бути визнаний рідним братом ОСОБА_4, оскільки у них різні батьки, відповідно, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, а не ОСОБА_7, як заявляє позивач.

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати, залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, порушив статтю 303 ЦПК України (у редакція, що діяла на момент розгляду справи) та вийшов за межі доводів апеляційної скарги. Судом зроблено висновок про неналежність та недопустимість доказів у справі, при цьому не мотивувавши зазначений висновок. Апеляційний суд не навів жодної норми права, яка закріплює положення про те, що показання свідків не є доказом у справі про встановлення факту родинних відносин. Крім того, судом не наведено жодної норми права, про те, що факт родинних відносин не може бути підтверджений експертизою ДНК.

29 грудня 2017 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження.

24 січня 2018 року Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області подала відзив на касаційну скаргу вказуючи на те, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, тому просила відхилити касаційну скаргу ОСОБА_4 та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції.

5 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду вищезазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає.

Судами встановлено, що 16 вересня 1973 року народився ОСОБА_6 Згідно свідоцтва про його народження, виданого Переяслав-Хмельницьким районним бюро ЗАГС Київської області, матір'ю записана ОСОБА_10, а батьком ОСОБА_11, зі слів матері.

З показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 встановлено, що ОСОБА_10 ніколи не перебувала в шлюбі та народила єдиного сина ОСОБА_6, вірогідніше що від ОСОБА_7, з яким працювала в Переяслав-Хмельницькій лікарні та певний час підтримувала близькі стосунки. ОСОБА_10 цей факт ніколи не спростовувала.

23 січня 1978 року народився ОСОБА_4 - позивач по справі. Згідно запису акта про народження за № 62, зробленого Переяслав-Хмельницьким міським відділом ЗАГС Київської області матір'ю позивача записано ОСОБА_15, а батьком - ОСОБА_8, зі слів матері.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер, про що Переяслав-Хмельницьким міським відділом ЗАГС зроблено відповідний актовий запис № 37.

ОСОБА_10 - мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку в м. Переяслав-Хмельницький по вул. Волинській, 9, які належали їй на праві власності.

ОСОБА_6 після смерті матері прийняв спадщину, подавши 9 липня 2015 року до Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори відповідну заяву. Заведено спадкову справу № 126/2015.

Однак він не встиг оформити свої спадкові права на зазначене майно матері та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Відповідно до спадкової справи № 2/2016, заведеної приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н. М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернувся лише позивач ОСОБА_4, зазначивши себе, як брат померлого.

Відомостей про наявність заповіту чи про інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять та в суді не встановлено.

Будь-які метричні документи, які б вказували на родинне споріднення позивача та спадкодавця ОСОБА_6 або судові рішення про визнання батьківства ОСОБА_7 щодо них відсутні.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 народились в період дії Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), який, на той період, регламентував встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі.

Так, відповідно до статті 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно положень статті 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.

Судом установлено те, що запис про батька позивача та спадкодавця в книзі записів народжень здійснений в порядку, передбаченому частиною 2 статті 55 КпШС України, та батьком ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_8, а батьком ОСОБА_6 - ОСОБА_9

При цьому, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_6, за життя, не визнали, у порядку, передбаченому статтею 128 Сімейного кодексу України (далі -СК України), по відношенню до себе батьківство ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ( Т. 1 а. с. 14).

Не визначено походження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від ОСОБА_7, за життя двох останніх, у порядку, зазначеному в статтях 125, 126, 127 СК України.

Крім того не встановлений факт батьківства ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 та спадкодавця відповідно до положень статті 130 СК України.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційним судом зроблено правильний висновок про те, що надані докази на підтвердження позовних вимог, зокрема, фотографії, відеофайл (т. 1 а.с. 201, 202, 212 ), матеріали спадкових справ (т. 1 а.с. 41-164, 166-174), висновок експерта №19/10-3/414-СЕ/17 від 8 серпня 2017 року, де зазначено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 можуть бути братами по батьківській лінії (т. 1 а.с. 243-248 ), покази свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, не свідчать достовірно про те, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки зазначені вище докази не є безспірними, належними та допустимими доказами з приводу заявлених позовних вимог відповідно до положень статей 58-59 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент розгляду справи).

При цьому суд апеляційної інстанції зазначав, що будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин позивач, у порушення статей 58-60 ЦПК України, не надав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, належним чином перевірив в повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення дійшовши правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не може бути визнаний рідним братом ОСОБА_6, зазначивши, при цьму, що у них різні батьки, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_8, а не ОСОБА_7, як зазначав позивач.

При цьому жодних порушень норм процесуального права суд апеляційної інстанції не допустив.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик