УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/2818/17

2-р/336/3/18

14 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті пошкодження майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду від 22 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті пошкодження майна.

Так, позивач просить розяснити:

-якими будівельними нормами суд керувався при винесенні рішенні;

-що суд мав на увазі під словом «правил»;

-від яких державних будівельних норм позивач відступив під час будівництва паркану;

-від яких державних стандартів позивач відступив під час будівництва паркану;

-яким документом регламентується необхідність надання акту квартального комітету №98 п. Зелений Яр о руйнуванні 17 плит єврозабору побудованого між будинком №50 та будинком №52 по вул. Арктичній в м. Запоріжжі.

Неявка учасників справи в силу ст. 271 ЦПК України не перешкодила проведенню підготовчого провадження.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подану заяву та перевіривши доводи заявника матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що рішення суду не підлягає розясненню, а подана заява не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Про розяснення або відмову у розясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (ч.4 ст. 271 ЦПК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення, яким суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті пошкодження майна (а.с. 200-203).

02 листопада 2016 року апеляційним судом Запорізької області вище вказане рішення залишено без змін (а.с. 229-231).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 02 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Шевченківського районного суду від 22 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2016 року - залишено без змін (Т.2, а.с. 22).

Згідно п. 21 Постанови пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як вбачається з вищевикладеного, судове рішення є цілком зрозумілим, бо в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовлено повністю. Отже, воно є зрозумілим, його суть жодним чином не може вплинути на його реалізацію, адже у задоволенні позову було судом відмовлено.

Оцінюючи зміст заяви ОСОБА_1 суд вважає, що наведені в заяві доводи та обставини не є підставою для розяснення рішення в розумінні ст.271 ЦПК України, що є підставою для відмови у її задоволенні.

На підставі викладеного,керуючись ст. 271, ст.ст. 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в розясненні рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті пошкодження майна.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін