Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 322/1125/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гасанбеков С.С.
Пр. №22ц/778/1254/18
УХВАЛА

19 січня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі головуючого судді - доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про заміну товару неналежної якості та відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку яка обґрунтована тим, що з повним текстом оскаржуваного рішення суду першої інстанції скаржник ознайомився лише 14.12.2017 року з Єдиного реєстру судових рішень.

Посилаючись на вказану обставину, просив поновити строк на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення.

Викладені в клопотанні обставини підтверджуються матеріалами справи та наданими скаржником доказами (а.с. 57-60), тому з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення є підстави для його поновлення.

Проте, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі не може бути відкрито з наступних підстав.

В силу вимог п. 11 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Встановлено, що вищезазначена апеляційна скарга у цій справі була направлена поштою 14.12.2017 року та по ній не було відкрито апеляційне провадження на момент набрання чинності вищезазначеною редакцією ЦПК України (15.12.2017 року).

ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги не сплатив судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору.

Проте, Верховний Суд із зазначеного питання прийняв постанову № 6-185ус17 від 06 вересня 2017 року, якою читко роз'яснив, що згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п'ятої Закону № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язково слід у системному зв'язку з нормами статей 1 - 6 Закону № 3674-VI, тобто враховуючи характеристику об'єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Як уже зазначалося вище, статті 3 і 4 Закону № 3674-VI визначають, що об'єктом справляння судового збору є процесуальний документ - позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об'єкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 - 6 Закону № 3674-VI, зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із ст. 3 ч. 3 ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З 1 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями від 06.12.2016 N 1774-VIII /1774-19/ починають діяти нові ставки для сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Встановлено, що у даній справі предметом спору є окремо одна вимога немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 1 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду першої інстанції, судовий збір за подачу позовної заяви на рішення суду майнового характеру для фізичних осіб оплачується у розмірі 1% ціни позову (5850 грн.), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року N 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01.01.2017 року складає 1600 грн.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (640 грн.), тобто 704 грн.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 2 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду першої інстанції, судовий збір за подачу позовної заяви на рішення суду немайнового характеру фізичною особою оплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (640 грн.), тобто 704 грн.

Отже, скаржнику при подачі апеляційної скарги необхідно було сплатити 1408 грн. (сума немайнових та майнових вимог) судового збору на вказаний розрахунковий рахунок.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: банк одержувача: ГУДКСУ в Запорізькій області, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області, код одержувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, код банку одержувача (МФО): 813015, рахунок одержувача: 0007, призначення платежу: судовий збір, код суду 02891457, п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

При вищевикладених обставинах, керуючись п. 11 Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 1408 грн. зі сплатою на вказані реквізити в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - доповідач М.С. Гончар