Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/271/18
провадження: 2/614/126/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

04.04.2018 р. суддя Борівського районного суду Харківської області Гуляєва Г.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 614/271/18, 2/614/126/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

03.04.2018 р. позивач звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 100 000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1000 грн.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

В обґрунтування вказаної заяви позивач вказує, що в березні 2014 р. між сторонами по справі була досягнута усна домовленість про те, що після скасування передбаченої п. 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України заборони на відчуження земель сільськогосподарського призначення, земельна ділянка відповідачем буде продана позивачу.

На підтвердження зазначеної домовленості відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 100 000 грн., про що склала відповідну розписку від 11.03.2014 р. та надала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Борівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстровану в реєстрі за № 935.

Проте до цього часу заборона, передбачена п. 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, не скасована. Окрім того, відповідач передала власну земельну ділянку в користування іншому фермерському господарству, а також, відповідно до заяви від 20.03.2018 р. скасувала довіреність від 11.03.2014 р., зареєстровану в реєстрі за № 935.

23.03.2018 р. позивачем на адресу відповідача був надісланий лист з вимогою повернути на протязі семи днів сплачені грошові кошти в розмірі 100 000 грн., проте відповідь так і не була отримана.

Позивач вказує, що позовні вимоги є досить значними, а під час розгляду справи до винесення рішення, з метою уникнення відповідальності, відповідач може продати або будь-яким чином переоформити наявне у неї майно, що фактично унеможливить виконання судового рішення, якщо таке відбудеться.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки існує реальна загроза відчуження майна та невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Але при цьому, в силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, необхідно накласти арешт на майно в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 614/271/18, 2/614/126/18 за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: вул. Степова, б. 2 с. Дружелюбівка Борівського району Харківської області) про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) в межах ціни позову 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити ОСОБА_1, ОСОБА_2 для відома, Міжрайонному відділу ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській області для виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи № 614/271/18, 2/614/126/18.

Розяснити, що відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Гуляєва Г. М.