АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 752/21956/16-ц

провадження № 22-ц/796/687/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
Суддів при секретарі учасники справи: Кравець В.А., Кулікової С.В., Потапьонок К.В.,
представник позивача - ОСОБА_5,

представник відповідача - Коновальчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року /Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В./

у справі за позовом ОСОБА_7 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про стягнення суми збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення збитків у сумі 1 516 113, 91 грн. /а.с. 6/

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 55-57/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказав, що всупереч поясненням позивача суд визначив заявлені до стягнення збитки упущеною вигодою, а не реальними збитками, внаслідок втрати останнім майнових прав на 70% об'єкту фінансування в сумі 1 516 113, 96 грн. Також вважає, що помилковим висновок про те, що позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях, оскільки відповідачем порушено цивільні права позивача на укладення Додаткового договору, передбаченого пунктом 5 Договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26.02.2010 року № 111-Н, та права позивача на отримання об'єкту інвестування за вказаним договором - квартири АДРЕСА_1, що підтверджено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 року у справі № 2а-11073/12/2670. З огляду на викладене, вважає, що встановивши факт порушення зобов'язань відповідачем, суд першої інстанції, враховуючи, що позивачем до позовної заяви було долучено всі необхідні докази на підтвердження порушення зобов'язань відповідачем, заподіяння збитків, вини відповідача, причинно-наслідкового зв'язку та розміру збитків, мав задовольнити позовні вимоги.

Департамент будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) своїм правом, згідно ст. 360 ЦПК України, не скористався та письмового відзиву не подав. Представник Коновальчук Я.С. в судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вказала, що під час вирішення питання щодо оформлення Додаткового договору, Департаменту стали відомі обставини наявності у ОСОБА_7, станом на дату оформлення Договору від 26.02.2010 року № 111/Н, на праві власності однієї кімнати жилою площею 13,20 кв.м. у двокімнатній квартирі АДРЕСА_4, з огляду на, що встановлено, що останній не мав законних підстав на інвестування саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Крім того, зауважила, що ОСОБА_7 не було повністю сплачено 70% вартості проінвестованої квартири. В свою чергу, останній не повідомив розрахункового рахунку для перерахування сплачених коштів за двокімнатну квартиру в сумі 465 785, 38 грн., які обліковуються на рахунку Департаменту.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?у ;Про судоустрій і статус суддів&q?ни;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?ус;Про судоустрій і статус суддів&q?ех; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 26.02.2010 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) /«Сторона-1»/, з одного боку, та ОСОБА_7, ОСОБА_11 ОСОБА_12 /«Сторона-2»/, з другого боку, було укладено Договір про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» № 111/Н, предметом якого є участь «Сторони-2» у фінансуванні будівництва жилого будинку на перетині пр. Науки, 80 та вул. АДРЕСА_3 із розрахунку: 70% - за кошти громадян та 30% - за кошти міського бюджету. /а.с. 7-9/

Відповідно до п. 4 зазначеного Договору, Сторони погодили два етапи сплати вартості квартири, другий етап, якої передбачає, що за повідомленням «Сторони-1» протягом 10 /десяти/ банківських днів після підписання акта Державної комісії про введення жилого будинку до експлуатації між Сторонами укладається Додатковий договір, у якому передбачається завершення фінансування будівництва квартири шляхом оплати «Стороною-2» різниці між раніше перерахованою сумою та фактичною вартістю будівництва квартири.

Пунктом 5 Договору закріплено перелік обставин, за яких Додатковий договір, передбачений пунктом 4 цього Договору, не укладається, а Договір вважається розірваним «Стороною-1» в односторонньому порядку.

Також встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2013 року у справі № 2а-11073/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 року, визнано протиправними дії Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) у вигляді відмовив в укладенні Додаткового договору, передбаченого пунктом 5 Договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26 лютого 2010 року № 111/Н.

Зобов'язано Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) укласти з ОСОБА_7 Додатковий договір, на виконання умов пункту 5 Договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26 лютого 2010 року № 111/Н. /а.с. 9-19/

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.12.2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року /а.с. 20-21/.

Таким чином, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 липня 2013 року у справі № 2а-11073/12/2670 набрала законної сили 03.12.2013 року.

Листом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 056/П-85/283 від 18.04.2014 року на ім'я ОСОБА_7, останнього повідомлено щодо неможливості укладення додаткового договору до Договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26.02.2010 року № 111/Н, оскільки з набранням законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2012 року у вказаній справі № 2а-11073/12/2670, якою було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7, Договір про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26.03.2010 року № 111/Н було припинено. На передбачений даним договором об'єкт фінансування (квартиру АДРЕСА_1) укладено договір з громадянами, які потребували поліпшення житлових умов, відповідно до Положення про фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення, затвердженого наказом Головного управління житлового забезпечення від 30.09.2003 року № 259. /а.с. 22/

Листом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 056/85-П-925/2 від 18.08.2014 року на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_11 повторно наголошено на тому, що Департамент будівництва та житлового забезпечення не має можливості виконати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2013 року, оскільки при розгляді даної справи судом не приймалося жодних рішень щодо заборони вчинення Департаментом будівництва та житлового забезпечення жодних дій, тому при укладенні договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» з іншими громадянами на квартиру АДРЕСА_1 Департамент будівництва та житлового забезпечення діяв відповідно до вимог чинного законодавства. /а.с. 23/

ОСОБА_7 із заявою про примусове виконання судового рішення по справі № 2а-11073/12/2670 не звертався.

Крім того, у ході розгляду справи у суді першої інстанції, стороною позивача було визнано обставини того, що на виконання п. 7 Договору відповідач звертався до позивача з листом, що містив прохання повідомити розрахунковий рахунок для перерахування коштів сплачених ОСОБА_7, однак вказаний лист було залишено без уваги.

18.08.2016 року за Вих. № 01-08/16 ОСОБА_7 звернувся до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із вимогою про відшкодування збитків внаслідок невиконання Договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26.02.2010 року № 111/Н та непередачі квартири за вказаним договором, згідно якої просив відшкодувати йому збитки у вигляді неодержаних доходів - вартості неодержаної квартири АДРЕСА_1, у сумі 2 165 877, 01 грн. /а.с. 25-26/

У вимозі ОСОБА_7 посилався на Висновок ТОВ «НОТІНГЕМ» № NO427-16AS про вартість Об'єкта оцінки від 18.07.2016 року, згідно якого ринкова вартість майнових прав на нерухоме майно - двокімнатну квартиру № 223, загальною площею 85,91 кв.м., в об'єкті незавершеного будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, становить 2 165 877,01 грн., вартість 70% об'єкту інвестування - 1 516 113,91 грн. /а.с. 24/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України про те, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Встановивши, що відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем внаслідок неправомірних дій відповідача не було отримано певного доходу у розмірі 1 516113, 91 грн., а також нетотожність понять вартості майна/майнових прав на певну дату та розміру збитків, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що збитки мають компенсувати втрати позивача та вирахувані ним у розмірі реальних втрат передбаченого договором майнового права, яке експертом станом на 18.07.2016 року оцінено у розмірі 1 516 113, 91 грн., з урахуванням того, що суму у розмірі 465 785, 38 грн., яка залишається у володінні відповідача, було сплачено за вказане майнове право до його порушення, колегія суддів оцінює критично, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків

Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, у Договорі про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» № 111/Н від 26.02.2010 року, сторони погодили підстави для одностороннього розірвання договору, а також наслідки відповідного розірвання у вигляді повернення отриманих за Договором коштів, за винятком 2%, за реквізитами, які «Сторона-2» зобов'язана письмово повідомити «Стороні-1» на її першу вимогу.

Згідно довідки Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 056/911-480 від 02.02.2018 року, кошти в сумі 465 785,38 грн., отримані за Договором про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 26.02.2010 року № 111/Н укладеним з громадянами ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, обліковуються в складі залишку коштів за програмою «70х30» на рахунку Департаменту будівництва та житлового забезпечення, відкритому в ГУ ДКСУ у м. Києві.

Твердження апелянта про те, що відповідальність відповідача не може обмежуватися виключно поверненням грошових коштів за Договором про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» № 111/Н від 26.02.2010 року, оскільки порушенням зобов'язання, а саме неукладенням Додаткового договору, передбаченого п. 5 Договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» № 111/Н від 26.02.2010 року, завдано позивачу реальних збитків, не спростовують висновків суду про те, що сума коштів сплачена ОСОБА_7 на виконання умов Договору, не є збитками у розумінні положень статті 22 ЦК України.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що обставини порушення відповідачем зобов'язань за Договором про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» № 111/Н від 26.02.2010 року встановлено постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2013 року у справі № 2-а-111073/12/2670, яка набрала законної сили 03.12.2013 року, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки право на повернення коштів за Договором про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» № 111/Н від 26.02.2010 року у ОСОБА_7 виникло внаслідок його розірвання відповідачем в односторонньому порядку, відповідно до п. 5 Договору, в той час, як виключно судове рішення про зобов'язання вчинити дії, а саме укласти Додатковий договір з ОСОБА_7, не породжує виникнення між сторонами договірних правовідносин, на порушення яких Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), як на підставу заявлених вимог, посилався ОСОБА_7

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: