АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-3324/06 Головуючий у 1-й інстанції - Оксюта Т.Г.
апеляційне провадження №22-ц/796/245/2018 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

26 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Рубан С.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 118 349,18 грн. та судові витрати -1749 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2007 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, 02 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.3 ст. 297 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року - залишено без руху.

Надано строк для усунення виявлених у ній недоліків щодо надання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ч. 3 ст. 297 ЦПК України у наданий строк або визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

На виконання вимог ухвали Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Посилається на те, що ОСОБА_2 протягом всього часу розгляду справи перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми отриманої в результаті ДТП, а саме з 28.07.2006 року по 03.05.2007 року. З тодішнім своїм представником адвокатом ОСОБА_6, ОСОБА_2 уклав відповідну угоду про правову допомогу та на її виконання здійснив 100% передплату послуг адвоката, а адвокат запевнив відповідача, що неодмінно виграє справу. При подальшому спілкуванні відповідача з тодішнім представником у вересні 2007 року, адвокат ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_2 про виграш справи. Після спілкування у вересні 2007 року і до теперішнього часу ОСОБА_2 припинив ділові відносини з адвокатом ОСОБА_6 та більше не спілкувався з ним взагалі.

Зазначає, що лише у 2017 році маючи намір виїхати за кордон на роботу після остаточного видужання ОСОБА_2 дізнався, що вказане рішення суду першої інстанції ухвалене не на його користь.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147- VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Зазначені підстави для поновлення строку суддя визнає неповажними, оскільки вони не доводять про необізнаність ОСОБА_2 більше десяти років про заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, всі судові повістки про розгляд справи та судові рішення за результатами розгляду справи направлялися судом першої інстанції на адресу ОСОБА_2, проте поштова кореспонденція поверталася без вручення «за закінченням терміну зберігання».

Як пояснив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідач у період з 28.07.2006 року по 03.05.2007 року перебував на стаціонарному лікуванні. Його інтереси у суді представляв адвокат ОСОБА_6, який як виявилося згодом недобросовісно виконував свої обов'язки.

Проте, ніщо не перешкоджало відповідачу після одужання, тобто з 03.05.2007 року самому звернутися до канцелярії суду, дізнатися про результати розгляду справи та отримати копію оскаржуваного рішення.

Крім того, ОСОБА_2 сам підтверджує, що у вересні 2007 року представник повідомив його про ухвалене рішення суду.

Відповідно до ст.44 ЦПК України в редакції кодексу від 2004 року, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються статтями 248 - 250 Цивільного кодексу України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви або усної заяви, зробленої у судовому засіданні.

Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України в редакції кодексу від 2004 року, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, довіреність від 30 січня 2007 року, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси в суді дійсна до 13 січня 2010 року (а.с.111). Доказів про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю щодо оскарження в апеляційному суді рішення суду першої інстанції матеріали справи не містять.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2007 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року - залишено без задоволення.

Таким чином, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 не був позбавлений можливості оскаржити заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року в апеляційному порядку.

Недобросовісне та неналежне виконання представником своїх повноважень не є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи п.42,43,44 рішення Європейського Суду з прав людини справа «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року, в якому вказано, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х). Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Виходячи з п.47 вищевказаного рішення Європейського Суду з прав людини, на думку судді, ситуація, яка склалася не вимагає такого грубого втручання у остаточне рішення суду, як його скасування. Немає жодних підстав вважати, що воно стосувалося серйозного порушення процесуальних норм.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки зазначені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, копію апеляційної скарги із доданими до неї матеріалами надіслати представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3, апеляційну скаргу залишити у справі.

Іншим особам, які беруть участь у справі, надіслати копію відповідної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя Рубан С.М.