Справа № 369/6621/18-ц Головуючий в суді І інстанції ПінкевичН.С.
Провадження № 22ц-824/1938/18 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

01 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Іванової І.В. та Матвієнко Ю.О., розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до їх повноліття, а також сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення ним навчання у навчальному закладі.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у квітні 2018 року, від якого у них народилося троє дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, крім того старший син ОСОБА_7 навчається у вищому навчальному закладі.

Зазначає, що для повноцінного та всебічного розвитку дітей її особистих коштів недостатньо, тому змушена звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06 червня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави 704, 80 грн. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що судом належним чином не з'ясовано обставин справи, не було наведено належних мотивів для задоволення позовних вимог про стягнення 1/2 частини всіх видів заробітку на утримання дітей, оскільки вважає такий розмір аліментів завищеним та він не в змозі платити такі кошти через свій скрутний майновий стан.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним залишити її без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що діти проживають з позивачкою, врахував вартість продуктів харчування та інших речей, необхідних для життя дітей, а також обов'язок батьків по утриманню своїх дітей, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у розмірі 1/2 частини його доходів до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача аліментів на період навчання старшого сина ОСОБА_7, оскільки він на час ухвалення рішення є неповнолітнім, тому такі вимоги заявлені передчасно і повинні вирішуватися окремо за настання відповідних обставин згідно із ст. 199 СК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у квітні 2018 року, від якого у них народилося троє дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.15).

За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до роз'яснень у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов'язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов'язок батьків.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, та обґрунтовано виходив з рівності обов'язку батьків у вихованні і утриманні дітей, а також із достатності стягуваного розміру аліментів на утримання трьох дітей, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Рішення суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання старшого сина у зв'язку із навчанням не оскаржено, тому апеляційний суд переглядає справу лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що він не має постійної роботи та заробітку і не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом не було надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цих обставин, крім того не звільняють від обов'язку утримувати дітей, тому такі доводи не спростовують правильних висновків суду та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: