Житомирський апеляційний суд
Справа №295/677/17 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І.Г.
Категорія 43 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/677/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)», третя особа, яка не заявляє самостійних вимогЖитомирська міська рада, про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у наданні житла та зняття з квартирного обліку, зобовязання поновити у черзі на квартирному обліку

за апеляційною скаргою Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, оформлене протоколом №5 від 29 листопада 2016 року, про відмову йому у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку та зобовязати житлово-побутову комісію Житомирської установи виконання покарань №8 поновити його на квартирному обліку

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював в системі органів Міністерства внутрішніх справ. З 19 лютого 1987 року перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, у Житомирській УВП № 8 та з урахуванням пільги, визначеної ст. 22 Закону України «Про міліцію», включений до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлового приміщення, з 1 квітня 1990 року.

29 листопада 2016 року відбулося спільне засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської УВП № 8, на якому прийнято рішення про відмову йому у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку на підставі п.п. 1 п. 26 розділу II та п. 27 постанови КМУ № 470 від 11 грудня 1984 року «Про затвердження правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР».

Так, було заслухано доповідь голови житлово-побутової комісії ОСОБА_2, який повідомив, що згідно з договором № 1/1 від 29 липня 2014 року фірма ЖБК «Набережний квартал Житомир» взяла на себе відповідальність за будівництво будинків по вул. Бородія, 50-а, 50-б, 50-в та виділення Житомирській УВП №8 13 житлових квартир, у тому числі 2 двокімнатні та 11 однокімнатних. На підставі викладеного виникла необхідність переглянути облікові справи черговиків, які перебувають на квартирному обліку.

Комісією встановлено, що до складу його сімї входять: дружина ОСОБА_3 та теща ОСОБА_4, які зареєстровані у житловому будинку по пров. 1-му Мисливському № 1 у м. Житомирі, що містить дві житлові кімнати, загальною площею 28,8 кв.м.

Вказав, що відповідно до рішення житлово-побутової комісії установи від 19.02.1987 він та його колишня дружина ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 були поставлені на квартирний облік. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 грудня 1999 року його колишньою дружиною ОСОБА_5 було придбано у власність 48/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

20 листопада 2014 року шлюб з ОСОБА_5 розірвано, а 25 листопада 2014 року зареєстровано його шлюб з ОСОБА_3 В подальшому ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_7 звернулися до відповідача із заявами про зняття їх з квартирного обліку. Станом на 29 листопада 2016 року він продовжував перебувати на квартирному обліку Житомирської УВП № 8. Крім того, комісією зазначено, що він разом із ОСОБА_3 проживає у кімнаті житловою площею 17 кв.м., що є більше за середню забезпеченість по м. Житомиру (7,5 кв.м. на одну особу), отже, з викладених вище підстав вирішено відмовити йому у наданні квартири зі зняттям з квартирного обліку.

Окрім того, відповідно до довідки № 1108 від 21 листопада 2016 року, виданої виконкомом Романівської сільради, його теща ОСОБА_4 на території сільради не зареєстрована. За станом здоровя остання не може проживати окремо, оскільки їй потрібен сторонній догляд. Дружина ОСОБА_3 також потребує постійного догляду та допомоги, проходить курс лікування у хіміотерапевта. На даний час у кімнаті, площею 17 кв.м. проживає він, його дружина та теща. Таким чином, на кожного члена сімї припадає 5,93 кв.м., що є підставою для поліпшення їх житлових умов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 4 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8, оформлене протоколом № 5 від 29 листопада 2016 року, про відмову ОСОБА_1 у наданні квартири із зняттям з квартирного обліку та зобовязано житлово-побутову комісію Житомирської установи виконання покарань №8 поновити його на квартирному обліку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_8 та члени його сімї забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається у відповідному порядку, його житлові умови не поліпшились. Станом на день прийняття оскаржуваного рішення 29 листопада 2016 року ОСОБА_1 мав статус особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у звязку із поліпшенням у сім'ї позивача у 1999 році житлових умов відпали підстави для надання їм іншого жилого приміщення, що є підставою для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Окрім того в апеляційній скарзі зазначено, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 не перебували на квартирному обліку в установі як теперішні члени сімї ОСОБА_1, а тому вони не мають права на отримання житлової площі.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні предявленого позову. Апеляційний суд виходив з того, що придбання частини житлового будинку площею 28,8 кв.м. дружиною позивача ОСОБА_5 14 грудня 1999 року стало підставою втрати права на поліпшення житлових умов позивача та членів його сімї, оскільки вони були забезпечені житловою площею понад установлений рівень середньої забезпеченості на одну особу по м. Житомиру. Подальше укладення позивачем шлюбу з ОСОБА_3, її реєстрація та реєстрація ОСОБА_4 за місцем проживання позивача не мають правового значення для збереження за позивачем права перебувати на квартирному обліку.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Верховний Суд вказав, що до касаційної скарги ОСОБА_1 додано копію свідоцтва про народження його сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому за наявності неповнолітнього сина, підстави для зняття позивача з квартирного обліку з 1999 року були відсутні. Також Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд не зясував чи дійсно в позивача відбулось поліпшення житлових умов станом на 29 листопада 2016 року, внаслідок якого відпали підстави для надання жилого приміщення, що є підставою для зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

В ході нового розгляду апеляційної скарги Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)», її представник ОСОБА_10 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що позивач не подавав до житлово-побутової комісії Житомирської УВП №8 свідоцтва про народження сина і таке свідоцтво зявилось лише на стадії касаційного оскарження. Також позивачем не доведено факт проживання ОСОБА_4 саме в кімнаті позивача і його другої дружини (17 кв.м.), оскільки перша дружина проживає в іншій кімнаті (11,8 кв.м.) квартири АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 є і її матірю, позаяк перша та друга дружина є рідними сестрами. Вказав, що позивач не подавав документів про свій сімейний стан до житлово-побутової комісії.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив, пояснив, що після народження сина він подавав свідоцтво про народження дитини до житлово-побутової комісії Житомирської УВП №8, а також подавав документи про свій сімейний стан у 2014 -2016 роках, що заперечується відповідачем. Вказав, що з приводу відсутності у відповідача цих документів він звертався до прокуратури, проте цих обставин встановлено не було. Пояснив, що у даний час його син працює в СБУ, проживає в м. Києві в орендованій квартирі. Він разом з дружиною ОСОБА_11 та її матірю ОСОБА_4 займає житлову кімнату площею 17 кв.м. та здійснює догляд за ОСОБА_4 Дружина ОСОБА_11 є інвалідом ІІ групи та також потребує догляду.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_12 позицію свого довірителя підтримав, надав відповідні пояснення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював у органах Міністерства внутрішніх справ. З 13 липня 1983 року він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

20 січня 1987 року ОСОБА_1 звернувся до начальника установи ЯЮ-309/179 УВС Житомирського обласного виконавчого комітету за № 2 із заявою про взяття його та його сім'ю у складі двох чоловік: дружину ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_6 на квартирний облік. Підставою для взяття на облік послужила відсутність власного житла, оскільки ОСОБА_1 разом із сімєю винаймав кімнату

На підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 1999 року ОСОБА_5 придбала 48/100 частин жилого будинку № 5 по пров. І Мисливському, 5 у м. Житомирі.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 її власником є ОСОБА_5 Загальна житлова площа даної квартири становить 28,8 кв. м, (кімнати 17 кв. м та 11,8 кв. м).

20 листопада 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.

25 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Згідно матеріалів облікової справи ОСОБА_1, його колишня дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 9 листопада 2015 року та 4 лютого 2016 року відповідно, подали заяви про зняття їх з квартирного обліку та їх заяви були задоволені.

Згідно довідки з місця проживання та про склад сім'ї від 05 листопада 2014 року ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (3 особи) фактично займають житлову кімнату площею 17 кв. м, а іншу житлову кімнату, площею 11,8 кв. м займає ОСОБА_5 На ОСОБА_1 та кожного з членів його сім'ї припадає 5,66 кв. м.

Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов одинокого (одиноко проживаючого) непрацездатного громадянина від 24 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_4, мати дружини, проживає з ОСОБА_1 та потребує постійного стороннього догляду.

Згідно витягу з протоколу № 5 спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань № 8 від 29 листопада 2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 19.02.1987. 14.12.1999 у спільному шлюбі з ОСОБА_5 було придбано у власність частину житлового будинку у м. Житомирі по провулку І Мисливському, 5 житловою площею 28,8 кв.м. 20.11.2014 року шлюб було розірвано, колишня дружина 09.11.2015 та дочка 04.02.2016 звернулись із заявами про зняття їх з квартирного обліку. Станом на 29.11.2016 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку одноосібно, до адміністрації та житлово-побутової комісії із заявою щодо постановки на квартирний облік як члена сім'ї другої дружини ОСОБА_3 та тещі (матері другої дружини) ОСОБА_4 він не звертався. Встановивши, що ОСОБА_1 та його теперішня дружина ОСОБА_3 проживають у кімнаті житловою площею 17,0 кв.м., що є більше за середню забезпеченість по м. Житомиру (7,5 кв.м. на одну особу), комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні квартири зі зняттям з квартирного обліку.

Разом з тим матеріалами справи підтверджено, що на момент укладення договору купівлі-продажу частини житлового будинку 14 грудня 1999 року дружиною позивача ОСОБА_5 його сім'я складалась з чотирьох осіб: позивача, дружини, дочки та сина. На підтвердження наявності сина додано копію свідоцтва про народження, виданого 13 листопада 1990 року на ім'я ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №3957, у якому батьками останнього зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Статтею 34 ЖК України передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР в Українською республіканською радою професійних спілок. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

За приписами статей 39-40 ЖК України та пунктів 20, 21, 28 Правил громадяни беруться на квартирний облік за місцем роботи на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету, яке затверджується виконавчим комітетом місцевої ради; зняття з квартирного обліку та виключення зі списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлового приміщення, провадиться тими ж органами, які прийняли або затвердили рішення про взяття на квартирний облік (включення до списку).

Згідно із статтею 40 ЖК України у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

У пункті 55 Правил жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім'ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку.

За змістом пункту 27 Положення громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на час придбання ОСОБА_5 (14.12.1999) частини житлового будинку №5 по провулку І-му Мисливському у м. Житомирі загальною житловою площею 28,8 кв.м. не було підстав для зняття з квартирного обліку ОСОБА_1, оскільки його сім»я складалась із 4-х осіб він - ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_5, двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, а тому на кожного із членів сім»ї припадало 7,2 кв.м. (28,8:4), що менше ніж рівень середньої забезпеченості по регіону (7,5кв.м.).

Відповідачем також не доведено підстави зняття позивача з квартирного обліку станом на 29 листопада 2016 року, не надано доказів того, що у позивача дійсно відбулось поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, що є підставою для зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Так, довідкою КП ВЖРЕП №9 Житомирської міської ради №3359 від 22.11.2016 року підтверджується, що сімя ОСОБА_1 складається із трьох осіб: він, дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, мати дружини ОСОБА_4, 1930р.н. (т.1 а.с. 10). Всі зареєстровані у м. Житомирі по провулку 1-му Мисливському, 5 (т.1 а.с.91).

Своє право на приватизацію державного житлового фонду у м. Житомирі вказані особи не використали, що підтверджується довідкою відділу приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради №2916 від 25.11.2014 (т.1 а.с.19).

Актом обстеження матеріально-побутових умов одинокого (одинокопроживаючого) непрацездатного громадянина від 24.11.2016, складеним Житомирським міським територіальним центром соціального обслуговування, надання соціальних послуг підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно проживає разом з ОСОБА_1 та потребує постійного стороннього догляду (т.1 а.с. 22).

ОСОБА_3 визнана інвалідом ІІ групи від загального захворювання (т.1 а.с.23).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що позивач своєчасно не надав документи про народження сина, а тому це є підставою для зняття його з квартирного обліку у звязку з придбанням частини житлового будинку та поліпшення житлових умов у 1999році.

Проте, судом встановлено, що у позивача 31 жовтня 1990 року народився син ОСОБА_13, який на момент придбання частини житлового будинку по провулку 1 Мисливському, 5 у 1999 році був малолітнім, сімя позивача складалась із 4-х осіб, а тому з урахуванням житлової площі 28,8 кв. м. підстави для зняття позивача з квартирного обліку з 1999 року були відсутні.

Посилання представника відповідача на те, що реєстрація ОСОБА_4 в квартирі по пров. І Мисливському, 5 не означає, що вона проживає в кімнаті 17 кв.м. разом з позивачем та його дружиною, а не в кімнаті 11,8 кв.м. разом з іншою дочкою колишньою дружиною позивача, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Позивач надав докази того, що ОСОБА_4 проживає разом з ним, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 24.11.2016, про що зазначено вище.

Посилання представника відповідача на акт обстеження житлових умов ОСОБА_1 від 25 жовтня 2016 року, складений комісією відповідача та підписаний позивачем, в якому зазначено, що ОСОБА_4, 1930р.н., за місцем реєстрації не проживає (т.1 а.с.112) спростовується довідкою Романівської сільської ради Романівського району про те, що ОСОБА_4 на території сільської ради не зареєстрована та з 06.10.2016 не проживає (т.1 а.с.118). ОСОБА_1 заперечує факт наявності помітки в акті відповідача від 25.10.2016 про те, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, на момент підписання ним акта та вказує, що відповідачем були внесені ці записи пізніше.

Факт проживання ОСОБА_4 з позивачем підтверджується і поясненнями свідків у судовому засіданні ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_3М .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)» залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.11.2018.

Головуючий Судді