Справа № 136/301/18
УХВАЛА

05 квітня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець заяву ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2 про визнання судового наказу по справі №136/301/18 таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню звернулась ОСОБА_1, яка представляє інтереси боржника ОСОБА_2 Обґрунтовуючи заяву представник зазначила, що 13.03.2018 року Липовецький районний суд Вінницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_3 не надала доказів окремого місця проживання та вирішення питання про добровільну сплату аліментів, крім цього стягувач не надала доказів працевлаштування боржника, який на даний час офіційно не працевлаштований, при цьому не має будь-якого офіційного доходу. Боржник добровільно сплачує кошти на утримання дитини (останній платіж було здійснено 15.03.2018 року). Заява стягувача про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, крім цього із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу. Зважаючи на зазначене, представник просить визнання судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Стягувач подала до суду письмові заперечення в яких вказала на невмотивованість заяви боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим в його задоволенні просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина друга статті 432 ЦПК України).

24.04.2016 року народився ОСОБА_4, батьками якого в Свідоцтві про народження записані сторони спору.

Дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою виконкому Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 23.02.2018 року №668.

Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України).

Враховуючи те, що дитина проживає разом з матірю, приймаючи до уваги відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів, суд дійшов висновку, що у неї виникло право на отримання аліментів від батька дитини.

13.03.2018 року Липовецький районний суд Вінницької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1), у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

З зазначеного слідує, що судовий наказ було видано не помилково, оскільки батько зобовязаний надавати утримання дитині, при цьому обовязок боржника з приводу утримання сина існує до досягнення ним повноліття. Сплата боржником аліментів на утримання сина після видачі судового наказу не припиняє його обовязку надавати утримання дитині в майбутньому, при цьому сплачена сума підлягає врахуванню держаним виконавцем при визначенні розміру заборгованості за аліментами.

Як вбачається з частини другої статті 432 ЦПК України, доводи боржника про невідповідність заяви про видачу судового наказу вимогам статті 163 ЦПК України не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи зазначене суд вважає, що підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не має, у звязку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник