Справа № 274/2961/17
провадження № 2/0274/536/18
"31" січня 2018 р. м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді - Замеги О.В., з участю секретаря Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 18 661, 46 грн., з яких: 15 576 грн. сума позики, 1959, 46 грн. інфляційні витрати та 1126, 00 грн. 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня 2015 року між ним з відповідачем було укладено договір позики, який оформлено розпискою написаною ОСОБА_2 власноручно. Відповідно до умов договору позивач позичив відповідачу кошти в сумі 600 доларів США, що в еквіваленті складає 9 516 грн.(600*15, 86). Згідно умов договору позики позичальник зобов'язався повернути позичені кошти до 20 лютого 2015 року, однак, до даного часу борг не повернув. Станом на день подання позову до суду за офіційним курсом НБУ один долар США становить 25, 96 грн., таким чином сума основного боргу складає 15 576 грн.(25,95*600). Сума інфляційних витрат становить 1959,46 грн. та три проценти річних 1126, 60 грн.. Позивач вважає, що відповідач не добросовісно виконав свої обов»язки по договору позики, порушив строки повернення взятих у позивача грошових коштів.
У судове засідання позивач та його представник - адвокат ОСОБА_3 не з'явилися. Від представника позивача у матеріалах справи міститься заява з проханням справу розглянути за його відсутності, позов підтримав, надав згоду на проведення заочного розгляду(а.с. 55).
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився без поважних причин, відзив на позов не направив.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною, а також в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що 28 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, на виконання якого відповідачем видано розписку та за умовами якого позивач передав ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 600 доларів США терміном до 20 лютого 2015 року, однак відповідач свої зобов'язання у визначений в розписці строк не виконав та не повернув позивачу суму позики, підтверджується оригіналом письмової розписки (а.с. 56).
Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-63цс13) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Згідно частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та в такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України, встановлено, що якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку(стаття 545 ЦК України).
Той факт, що борг за договором позики ОСОБА_4 не повернутий свідчить наявний у позивача оригінал розписки.
Доказів на підтвердження виконань умов договору суду не надано.
А отже, стягненню з відповідача підлягає борг: сума позики 15 576 грн (600 доларів США х 25,96 грн. по курсу НБУ станом на 17 липня 2018 року), та 3% річних від простроченої суми боргу за період з 21 лютого 2015 року по 19 липня 2017 року у сумі 1126, 00 грн..
Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат суд зазначає наступне.
Як передбачено нормами Закону від 03 липня 1991 року N 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності, а не іноземної валюти.
А тому в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 1959, 46 грн позивачу слід відмовити.
Таким чином стягненню підлягає борг у розмірі 16 702 грн..
Керуючись статтями 7-10, 13, 141, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 16 702 гривні з яких: сума позики - 15 576 грн.; 1126 гривень - 3% річних від простроченої суми боргу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 572 гривні 80 копійок витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт: серія ОО номер 996625, виданий 20 липня 2002 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає та зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4, відомості про РНОКПП та паспортні дані на момент ухвалення рішення відсутні.
Головуючий суддя: