Ухвала

23 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 227/834/18

провадження № 61-46045ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АКБ «Індустріалбанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19 341,29 грн, з яких: 4 тис. грн - сума простроченої заборгованості за кредитом; 789,29 грн - сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 12 376 грн - сума простроченої заборгованості за нарахованою комісією за кредитне обслуговування; 2 176 грн - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 04 грудня 2017 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі - ПАТ «АБ «Експрес-Банк»). 15 січня 2014 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3839/51/к, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби для працівників підприємства - учасника зарплатного проекту, із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП за кредитним продуктом 51 - «Чудеса під Новий рік» у розмірі 14 тис. грн зі сплатою 1,4 % річних за користування кредитом на строк 14 місяців, з 15 січня 2014 року по 15 березня 2015 року. Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору та додатку № 1 до договору відповідачем було сплачено позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 196 грн. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, комісія за кредитне обслуговування становила 1,4 % від суми кредиту. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору до закінчення строку дії договору, комісія становила 2,4 % від суми кредиту. Відповідач своїх зобов'язань не виконав, в результаті чого станом на 06 березня 2018 року утворилася заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 19 341,29 грн.

Заочним рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № 3839/51/к від 15 січня 2014 року, що виникла станом на 06 березня 2018 року, в розмірі 6 965,29 грн, яка складається із: суми простроченої заборгованості за кредитом - 4 тис. грн; суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 789,29 грн; інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту - 2 176 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» судовий збір у розмірі 634,54 грн.

Додатковим рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року доповнено резолютивну частину рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року абзацом третім наступного змісту: «У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ АКБ «Індустріалбанк» залишено без задоволення, заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року залишено без змін.

17 жовтня 2018 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованою комісією за кредитне обслуговування в сумі 12 376 грн та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Ціна позову в даній справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором становить 19 341,29 грн, що станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку ПАТ АКБ «Індустріалбанк» обґрунтовано тим, що оскільки в судах перебувають інші справи за позовами банку до позичальників про стягнення заборгованості за кредитними договорами, умовами яких передбачено стягнення комісії за кредитне обслуговування, то для формування своєї позиції при розгляді інших аналогічних справ ця справа має виняткове значення для банку.

Вказані доводи касаційної скарги не містять правових підстав для розгляду малозначної справи в касаційному порядку, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Саме по собі перебування в судах інших справ за спорами, що виникають з подібних правовідносин, не свідчить про виняткове значення справи для банку. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Також Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук