Справа № 544/1412/16-ц
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М.,

відповідача ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АЛЬФА-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" (далі ПАТ «Альфа-Банк») у листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.07.2013 ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про комплексне банківське обслуговування (в рамках продукту «Максимум»/ «Максимум готівка»). Відповідно до умов договору позивач зобовязується надати відповідачу кредит у сумі, що є доступною клієнту на момент видачі картки та підписання договору у сумі 500 грн. Відповідач зобовязувався в порядку на умовах, визначених у договорі повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі, що передбачені договором. Позивач свої зобовязання виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 500 грн. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.10.2016 має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 5322,01 грн, за відсотками -27,92 грн, прострочене тіло кредиту - 7873,40 грн та неустойку за порушення зобовязань в сумі 1976,96 грн. Вимогу банку про дострокове повернення кредиту у звязку з неналежним виконанням договору відповідач не виконав. Просить стягти з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 15200,35грн та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву виклав свої заперечення проти позову. Вважає позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Відповідач визнав ті обставини, що при видачі йому роботодавцем заробітної картки він також отримав кредитну карту ПАТ«ОСОБА_2 - Банк», проте даною карткою не користувався. Строк дії картки закінчився 01.07.2015. 12 січня 2016 року він звернувся на номер гарячої лінії ПАТ «Альфа-Банк» та замовив перевидачу кредитної картки у зв'язку із закінченням строку її дії. Для отримання нової картки відповідачу потрібно було звернутися до відділення банку, розташованого у м. Полтава, вул. Зінківська, 6/1-А через відсутність відділення банку за місцем проживання. У зв'язку із сімейними обставинами та погодними умовами відповідач приїхати до відділення банку протягом січня-березня 2016 року не мав змоги. 18 березня 2016 року він отримав СМС повідомлення банку з нагадуванням про сплату обов'язкового місячного платежу за користування кредитними коштами. Зателефонувавши на номер гарячої лінії банку, він дізнався про те, що з кредитної картки, виданої на його ім'я, було знято кредитні кошти. Відповідач 11 квітня 2016 року прибув до відділення ПАТ «Альфа-Банк», проте вказану кредитну картку представник банку не знайшов, відмітка про отримання ним картки відсутня. На запитання відповідача кому та ким було видано кредитну картку, виписану на його ім'я, представники банку пояснень не надали. Згідно наданої відповідачу виписки по рахунку кредитної картки у період з 17.03.2016 по 11.04.2016- картка була активована 04.03.2016 та з цього часу майже весь кредитний ліміт картки - 8 000 грн був використаний невідомою особою. Зазначив, що за його заявою про вчинення злочину, передбаченого ст.190 КК України, слідчими органами в даний час проводиться досудове розслідування щодо встановлення особи, яка шахрайським способом заволоділа та користувалася його кредитною карткою. Враховуючи, що відповідач банківську картку не отримував, відповідно кредитними коштами не користувався, оскільки гроші були зняті злочинним шляхом іншою особою, не вважає себе стороною у зобовязані і не погоджується повертати банку кредитні кошти з нарахованими відсотками та неустойкою.

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали свої заперечення, надані у відзиві на позов, просилили відмовити у його задоволенні.

Представник позивача ПАТ «ОСОБА_2 - Банк» направив до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що обставини, про які зазначає у відзиві на позов відповідач були предметом розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 - Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. Пирятинський районний суд Полтавської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 та надав правову оцінку цим обставинам у своєму рішенні від 13.05.2017, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2017. Тому, на думку представника позивача, ці обставини є встановленими та не підлягають доказуванню.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 81, 89 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

17 липня 2013 року позивач уклав з відповідачем договір про комплексне банківське обслуговування шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладання договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум»/ «Максимум готівка». На виконання договору ПАТ «Альфа-Банк» відкрив на ім'я ОСОБА_1 рахунок № 5043 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку № 146892 строком дії два роки (а.с.4-15).

Підписанням заяви позивач підтвердив, що ознайомився зі змістом Публічної пропозиції ПАТ „Альфа-Банк" на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на Інтернет-сторінці Банку, Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами ПАТ «Альфа-банк», які є невідємною частиною Договору. Цей Договір вважається укладеним з моменту його акцептування Клієнтом і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строку дії всіх Карток, виданих згідно цього Договору та закриття Рахунку ЕПЗ/до моменту закінчення строку дії всіх рахунків Клієнта, відкритих в установі Банку на умовах цього Договору. Додатком до договору визначено також порядок та розмір сплати відсотків за користування кредитними коштами, обов'язкових мінімальних щомісячних платежів та комісійної винагороди (а.с.4). Також, відповідач підписанням анкети в пункті 6 підтвердив, що отримав банківську платіжну картку та ПІН-конверт до неї в неушкодженому стані.

12 січня 2016 року ОСОБА_1Л зателефонував на номер гарячої лінії ПАТ «Альфа-Банк» та замовив перевидачу вказаної платіжної картки. Згідно виписки по картрахунку відповідача № 5043 указана кредитна картка була перевипущена та 04.03.2016 по ній із застосуванням ПІН-коду були проведені операції по зняттю готівки через банкомат, тобто відбулася її активація (а.с.105-106).

11 квітня 2016 року позивач подав заяву до ПАТ «Альфа-Банк» про несанкціоноване зняття грошових коштів з його кредитного рахунку. На вказану заяву була надана відповідь № 56918-23.1-б/ю від 08.07.2016, у якій начальник відділу претензійної роботи ПАТ «Альфа-Банк» повідомив, що опротестовані позивачем транзакції проведені коректно, у відповідності з Правилами Міжнародної Платіжної Системи. Операції було здійснено з введенням ПІН- коду та введенням реквізитів карти в мережі інтернет, згідно з правилами Міжнародної Платіжної Системи, відповідальність за подібні операції несе Клієнт (а.с.107-108).

Відповідач, заперечуючи факт отримання ним кредитної картки в установі банку, звернувся до Полтавського відділення поліції №1 ГУНП у Полтавській області із заявою про те, що 18.03.2016 по вул. Зіньківська, 6/1а у м. Полтава невстановлена особа шахрайським шляхом зняла грошові кошти в сумі 8 тис. грн з картки, належної позивачу. Його заяву внесено до ЄРДР за № 0002818 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Дослідженням у судовому засіданні матеріалів указаного кримінального провадження установлено, що на цей час в рамках досудового розслідування по даному факту проводяться слідчі дії, слідство не завершено, особу, яка шахрайським способом могла заволодіти кредитною карткою та грошовими коштами позивача не встановлено.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. У зв'язку з цим, на спірні правовідносини поширюється положення ч.2 ст.1046 ЦК України, яким передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір як реальний договір породжує права та обов'язки з моменту передання банком коштів позичальнику.

Судом установлено, що 17.07.2013 сторони уклали договір, предметом якого є надання банком позичальнику відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 75000 грн, та сумою кредиту, доступною для позивачальника в сумі 500грн., що за своїм змістом є однією з форм кредитування. Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії). На виконання умов укладеного договору відповідач отримав кредитну картку № 146892, строк дії якої закінчився 01 липня 2015 року та яка, згідно даних виписки по рахунку відповідача, позичальником не використовувалася.

За змістом пункту 3.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 (у редакції, що діяла станом на 17.07.2013), кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Кредитування держателів платіжних карток у межах обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми документами банку з питань кредитування та договором між клієнтом і банком-емітентом. Клієнт на власний розсуд або відповідно до умов договору (якщо кредит має цільовий характер) частково або в повному обсязі використовує впродовж строку його дії кредит і має зобов'язання повернути кредит та проценти за його користування на умовах, передбачених договором

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

Відповідач посилається на невидачу йому банком нової платіжної картки та відповідно заперечує факт отримання кредитних коштів, про стягнення яких заявив позивач.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За клопотанням відповідача суд витребував у позивача інформацію про номер та строк дії кредитної картки, яка була видана банком ОСОБА_1 або невідомій особі у 2016 році та докази отримання цієї картки відповідачем. Позивач на вимогу суду відповідних доказів не надав. У такому разі відповідно до приписів ч.4 ст.81 ЦПК суд визнає встановленою обставину невидачі відповідачу нової платіжної картки у 2016 році по рахунку за № 5043. Відповідно за таких обставин банком не доведено і факту отримання позичальником кредитних коштів за договором від 17.07.2013.

При цьому суд не бере до уваги доводи позивача про те, що указані обставини та факт використання відповідачем кредитних коштів встановлені рішенням Пирятинського районного суду від 13.05.2017 (справа №544/534/16-ц), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2017 (а.с.43-49) з огляду на наступне. Предметом розгляду указаної цивільної справи були вимоги позичальника про визнання недійсним кредитного договору з ПАТ «Альфа-банк» від 17.07.2013, у задоволенні яких суд відмовив. На думку суду, наявність укладеного договору з відповідачем та розрахунок заборгованості по кредиту не можуть бути беззаперечним доказами невиконаних зобовязань відповідача за договором при відсутності належних доказів надання банком коштів позичальнику. Факт отриманням відповідачем указаних коштів рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 13.05.2017 встановлений не був.

Крім того суд зазначає, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 )) (п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Отже, враховуючи, що банком не доведено факту видачі відповідчу кредитної картки, надання йому кредиту та отримання ним кредитних коштів за договором від 17.07.2013, а обов'язок по поверненню кредиту та сплати відсотків є невід'ємним від факту одержання таких коштів, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.2-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АЛЬФА-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.03.2018.

Суддя Н.В.Нагорна