Справа № 513/1135/17
Провадження № 2/513/192/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., секретаря судового засідання Райчевої Т.М., за участю: позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований по вул. Миру, № 156, в с. Зоря Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_3, який помер 10 квітня 2013 року.

Свої вимоги мотивує тим, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 45).

Третя особа ОСОБА_2, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала (а.с.67).

Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований у 1963 році (а.с. 19-24), тобто до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже підставою виникнення у спадкодавця ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до витягу з погосподарської книги особовий рахунок № 0543-1, Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Зоря, вул. Миру, № 156, рахувався ОСОБА_3 (а.с. 25).

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 27 листопада 2017 року складає 41914 гривень (а.с.39).

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як видно з копій свідоцтв про народження серії І-ЖД №345242, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, та серії VІІ-УР №0966149, виданого Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області, батьками позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2, яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу, відповідно до свідоцтва серії ІІІ-ЖД №299679, є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.7, 10, 11).

ОСОБА_3 помер 10 квітня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 334364, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області

(а.с. 14).

До дня своєї смерті він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено довідкою № 3399 від 27 листопада 2017 року Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області. На момент смерті за даною адресою проживав один, відповідно до довідки Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області № 3400 від 27.11.2017 року (а.с. 38).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під № 156, розташований по вул. Миру в с. Зоря Саратського району Одеської області.

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) спадкодавець ОСОБА_3 заповіт не залишив (а.с.55).

Отже за приписами ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування спірного житлового будинку отримують спадкоємці за законом першої черги, тобто позивач та третя особа ОСОБА_2, які є дітьми спадкодавця.

28 березня 2017 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за заявою позивача відкрито спадкову справу щодо майна ОСОБА_3, померлого 10 квітня 2013 року на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 березня 2017 року, відповідно до якого позивачу ОСОБА_1 визначено додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.53-66).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Зоря, вул. Миру, № 156, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 28).

Таким чином, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, ч.2 ст.1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, ст. 89, ст.ст. 258, 269, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 12 січня 1998 року, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 156 (сто пятдесят шостим) номером, розташований по вул. Миру в с. Зоря Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_3, померлому 10 квітня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Саратський районний суд Одеської області до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька