Єдиний унікальний номер 243/4089/17 Номер провадження 22-ц/804/660/18
Головуючий у 1 інстанції Сидоренко І.О.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Халаджи О.А.,

за участю секретаря судового засідання : Ситніка Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу №243/4089/17 за позовом Публічного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного товариства комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року (суддя Сидоренко І.О.), ухваленого в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 січня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 83112,77 грн., яка складається з наступного: 7762,59 грн. - заборгованість за кредитом; 67740,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3175,34 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3933,94 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 січня 2013 року станом на 28 лютого 2017 року, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 7762,59 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 8846,11 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 150 грн., всього 16758,70 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн., у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

З зазначеним рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду в частині незадоволених вимог щодо процентів за користування кредитом та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку у повному обсязі, у іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення в частині зменшення заборгованості за процентами прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зменшуючи заборгованість по процентам за користування кредитом суд вказав, що збільшення банком процентної ставки відбувалось із порушенням вимог ст. 1056-1 ЦК України в односторонньому порядку та без згоди позичальника. Такий висновок суду є помилковим. Між сторонами був укладений кредитний договір у формі договору приєднання. Відповідач, підписуючи заяву позичальника, приєднався до Умов надання банківських послуг, які є загальними та їх підписання позичальником не є обов'язковим. Сторони досягли умов щодо підвищення процентної ставки. Згідно п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Клієнт банку зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками. Згідно з п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком. Банк виконав умови договору та повідомив відповідача про зміну відсотків по кредиту у виписці по рахунку, що підтверджено наданою до суду випискою. Відповідач не звертався до банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору. Також, позивачем на телефонний номер відповідача, вказаний в анкеті заяві було направлено повідомлення про зміну відсоткової ставки за кредитним договором з 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року відповідно. Отже, сторони погодили змінюваний тип процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення про зміну відсоткової ставки за кредитним договором, тому висновок суду про збільшення банком розміру процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та чинного законодавства є невірним.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду, касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково: ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до цього ж суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 186).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, судову повістку повідомлення отримав 19 листопада 2018 року (а.с. 184).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 січня 2013 року між ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, що складається із підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач отримав кредитку «Універсальну» з кредитним лімітом 8000 грн та базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився із договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з сайту банку. Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Він зобов'язується виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їх змінами на сайті.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Позивачем рішення суду оскаржується лише в частині позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами суд виходив із того, що при укладанні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 30% на рік. Однак, протягом дії кредитної картки процента ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8% річних та з 01 квітня 2015 року по теперішній час 43,2% річних. Відповідач не був письмово повідомлений про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь -які угоди щодо цього, збільшення процентної ставки відбулось в односторонньому порядку банком, без згоди позичальника, тому суд стягнув заборгованість за процентами, виходячи з обумовленої договором процентної ставки 30% річних.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом з 01 вересня 2014 року, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 1056-1 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладання договору між сторонами, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

У анкеті заяві, підписаній відповідачем 23 січня 2013 року і не зазначено, який саме тип кредитної карти обрав відповідач, який для нього бажаний кредитний ліміт, яка процентна ставка (а.с.6).

Із наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що для карток «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) -2,5 %, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 року 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%; для карток «Універсальна GOLD» базова процентна ставка 2,5% в місяць, з 01.04.2013 року - 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 року 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 року 3,6% (а.с.7).

Сторонами під час розгляду справи не заперечувався розмір процентної ставки, який первинно встановлено в договорі станом на 23 січня 2013 року та складає 30 %.

Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 « обов'язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 визначено обов'язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6. Розділу 2.1.1.12. «Порядок нарахування та оплати процентів і комісії. Порядок погашення боргових зобов`язань» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Згідно п. 1.1.3.2.3 Розділу 1.1.3 «Права та обов`язки Банка» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку відповідно п. 4.9. (п. 1.1.3.1.9.) цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, та вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Тобто, умовами кредитного договору № б/н від 23 січня 2013 року не встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, умови договору не містять порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволив точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що банк підвищуючи відсоткову ставку за кредитом за відсутністю визначеного в кредитному договорі порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, порушив вимоги ст. 1056-1 ЦК України.

Крім того, відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року з 01.09.2014 року актуалізовані тарифи, зокрема, по карті Універсальна: трати клієнтів з 01.09.2014 року - 2,9%; трати клієнтів до 01.09.2014 року - 2,5%; по всім тратам, які здійснені до 01.09.2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам (а.с. 193-195).

Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 2,5 % щомісяця, що складає 30,00% річних.

Визначаючи період за який банк має право ставити вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не заперечувалось позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, що за кредитним договором № б/н від 23 січня 2013 року відповідач отримав кредитну картку № 997723 зі строком дії до 03/16 (а.с. 65).

Пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг розділу 2.1.1. «Загальні положення», затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 визначено, що карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти включно.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, позивач має право вимагати повернення процентів за користування кредитом за період з 23 січня 2013 року по 31 березня 2016 року.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи що з 30 квітня 2014 року заборгованість за кредитом складала 6926,44 грн., прострочена заборгованість за кредитом складала 836,15 грн., які в подальшому не змінювалися, кількість днів за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2016 року складає 578 днів, проценти за користування кредитом за вказаний період складають 6685 грн. 63 коп. (6926,44х 30,00% : 360 днів х 1163днів) + (836,15х 30,00% : 360 днів х 577 днів) +2946,64 грн. (заборгованість за процентами станом на 31 серпня 2014 року).

Вказана сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, не відповідають обставинам справи, рішення постановлено через неправильне застосування норм матеріального права, тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про судові витрати не врахував вимог Закону щодо покладення на сторони судового розміру пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 218,97 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), а рішення суду в цій частині змінити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом скасувати.

Позов Публічного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 23 січня 2013 року по 31 березня 2016 року у розмірі 6685 (шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять) гривень 63 копійки.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року в частині судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір в розмірі 218 (двісті вісімнадцять) гривень 97 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Тимченко

Судді: І.О. Дундар

О.В. Халаджи

Повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий: