РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/14896/17

Провадження № 2/643/1846/18

24.01.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

при секретарі Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

17.11.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить присудити виплату аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з відповідача, визначивши розмір аліментів у сумі 11000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 11000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Присудити виплату грошової суми щорічно в розмірі 30000 грн. 00 коп. на додаткові витрати на оздоровлення дитини взимку та влітку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь грошову суму в розмірі 30000 грн. 00 коп. на додаткові витрати на оздоровлення дитини взимку та влітку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щорічно, починаючи з 01.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15.09.2016 року у Московському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області уклала з відповідачем шлюб. Сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне господарство сторони не ведуть з серпня 2017 року, оскільки між сторонами почали відбуватися постійні конфлікти, недомовки. Позивачка звернулася з позовом про розірвання шлюбу. За спільною домовленістю між сторонами, син після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачкою. Після припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач жодним чином не допомагає позивачці утримувати їх спільного малолітнього сина, не надає матеріальної допомоги і взагалі відмовляється здійснювати свої батьківські зобовязання, в тому числі зобовязання по догляду і утриманню дитини. Також позивачка самостійно сплачує комунальні послуги в квартирі, де проживає з сином. Сплачувати аліменти або укласти договір про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відповідач відмовляється, хоча і не заперечує проти законності вимог позивачки. Тому позивачка вважає за необхідне, щоб розмір аліментів був визначений в судовому порядку та провести їх стягнення з 01.08.2017, тобто з моменту, коли шлюбні відносини між сторонами остаточно припинилися, хоча вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомагати матеріально дитині, сплачувати аліменти на утримання дитини, але він жодного разу позитивно не відреагував, грошей на утримання дитини не надавав, грошових коштів на картковий рахунок, поштовим переказом тощо не направляв. Таким чином, позивачка вважає, що дії відповідача свідчать про злісне ухилення від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, маючи юридичну особу товариство з обмеженою відповідальністю. Офіційний дохід відповідача позивачці невідомий, але він покриває всі свої витрати, а коли жив з родиною, забезпечував всім необхідним. Інших дітей, непрацездатних дружини, батьків відповідач на утриманні не має. Тому вважала за необхідне присудити за рішенням суду кошти на утримання малолітньої дитини (аліменти), визначивши розмір аліментів у розмірі 11000 гривень до досягнення дитиною повноліття, що відповідає міжнародним мінімальним стандартам на утримання дитини (400 доларів США). Крім того, дитина потребує на регулярному оздоровленні та відпочинку з метою забезпечення поліпшення його стану здоровя, відновлення життєвих сил, що запобігатиме бездоглядності дитини, а також розвитку творчих здібностей дитини. Наголосила на необхідності присудження та подальшого стягнення щорічно грошової суми в розмірі 30000 гривень на оздоровлення дитини (15000 грн. оздоровлення влітку, 15000 грн. оздоровлення взимку).

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 не проживає з серпня 2017 року. З того часу її чоловік надав кошти на дитину одного разу в розмірі 3000 грн. у листопаді 2017 року. У спілкуванні батька з дитиною позивачка перешкод не чинить. Батьки чоловіка брали дитину до себе за цей час тричі. Позивачка мешкає з дитиною на заощаджені раніше кошти. Дитина на диспансерному обліку не перебуває, хронічних захворювань не має. В наданих на підтвердження витрат на дитину чеках багато витрачається на придбання води «Моршинська», оскільки всю їжу на дитину позивачка готує на зазначеній воді. Позов просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнала частково та зазначила, що позовні вимоги є недоведеними. Відповідач з січня 2017 року не є фізичною особою підприємцем, не має офіційного постійного доходу та не має можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачкою розмірі. Відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі встановленого мінімального прожиткового мінімуму на утримання дитини в розмірі 1000-2000 гривень. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, в звязку з їх недоведеністю.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як встановлено судом, з серпня 2017 року сторони разом не проживають, малолітня дитина залишилася мешкати разом з позивачкою.

Як зазначила позивачка, вона не працює, постійного доходу не має.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р., встановлений у 2018 році такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину - до 6 років на цей час не може бути меншим, ніж 746 грн.

Частинами першою та другою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Суд вважає, що позивачка не надала належних доказів того, що вживала належні заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

Крім того, як зазначила в судовому засіданні позивачка, у листопаді 2017 року відповідач передав їй кошти у розмірі 3000 грн.

Також на підтвердження витрат на утримання малолітньої дитини позивачкою надані письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні, однак було встановлено, що в чеках зазначені також витрати на цигарки, корм для котів та таке інше, що не відноситься до таких витрат.

На підставі викладеного, суд вважає можливим позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісяця, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 17 листопада 2017 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з положеннями статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховною ОСОБА_4 України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення додаткових витрат відмовити, оскільки позивачкою не було доведено, що додаткові витрати, які вона просить стягнути з відповідача, викликані особливими обставинами.

При цьому позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з вимогами про відшкодування понесених додаткових витрат на дитину, а у разі необхідності, їх стягнення наперед.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суд відмовляє за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м. Харків, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження м. Харків, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) грн., щомісяця, починаючи з 17 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м. Харків, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в доход держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02 лютого 2018 року.

Суддя Харченко А.М.