Справа № 536/1133/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

заявника ОСОБА_1 та її представника за довіреністю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Недогарківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту проживання однією сімєю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 липня 2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю посилаючись, що 05 січня 2018 року в селі Максимівка Кременчуцького району померла ОСОБА_3, з якою вона проживала разом однією сімєю протягом останніх пяти років, опікувалася нею, матеріально забезпечувала, тому вважає, що має право на спадщину як спадкоємець четвертої черги та звернулася до Третьої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 06 липня 2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що нею не наданий документ, який підтверджує її родинні стосунки з померлою.

Просила встановити факт, що вона проживала з ОСОБА_3 однією сімєю не менш як пять років до відкриття спадщини, що необхідно їй для оформлення спадкових прав.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якої пояснили так, як це викладено в заяві.

Заінтересована особа Недогарківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявника та його уповноваженого представника, свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлено, що 05 січня 2018 року в селі Максимівка Кременчуцького району Полтавської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 367928 виданим 05 січня 2018 року Виконавчим комітетом Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 04.

Відкрилася спадщина.

З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася заявник ОСОБА_1Б, але 06 липня 2018 року державний нотаріус ОСОБА_4 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно в звязку з не наданням нею документу, який підтверджує родинні стосунки з померлою ОСОБА_3, чим були порушені її законні права і інтереси, які потребують захисту.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

В акті обстеження від 27 лютого 2018 року складеному комісією в складі депутата Недогарківської сільської ради Кременчуцького району ОСОБА_5, сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та погодженого сільським головою ОСОБА_9 вказано, що ОСОБА_1 в період часу з 12.05.2012 року по 20.12.2017 року проживала однією сімєю з ОСОБА_3 за адресою с. Максимівка вул. Шевченка, 14 Кременчуцького району Полтавської області.

Свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні показали, що заявник ОСОБА_1 є їх сусідкою, знають її давно, знали і померлу ОСОБА_3, проживала вона одиноко в старенькому будинку, сімї і дітей не мала, хворіла, останні 6-7 років жила з ОСОБА_10 та її чоловіком, які за нею доглядали.

Такі встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю з 12 травня 2012 року по 05 січня 2018 року.

Враховуючи, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 не менш як п'ять років має для заявника юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, суд заяву задовольняє.

До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і керуючись висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і як визначено в рішенні у справі «ОСОБА_5 проти Туреччини» від 27 червня 2000 року таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Керуючись ст.ст. ст.ст.258,259,293,294,315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сімєю з 12 травня 2012 року до дня її смерті 05 січня 2018 року.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 листопада 2018 року.

СуддяОСОБА_11