Справа № 159/4869/18
Провадження № 2/159/1360/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат у звязку з навчанням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат у звязку з навчанням. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з відповідачем у справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.09.2015. В шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Аліменти на утримання неповнолітньої доньки в сумі 1000 гривень щомісяця і до досягнення ОСОБА_3 повноліття відповідач сплачував на підставі договору між батьками про сплату аліментів, який укладено 30.09.2015 та посвідчено приватним нотаріусом Ковельського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 889. Жодних додаткових витрат крім аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 не сплачував. З 01.09.2017 ОСОБА_3 навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія» на денній формі навчання, на контрактній основі. Вартість навчання на один рік складає 21700 гривень. Позивач вказує, що ОСОБА_3 проживає у гуртожитку, вартість проживання на один рік складає 9000 гривень. За минулий період (2017-2018 навчальний рік), в той час, коли ОСОБА_3 була неповнолітньою, позивачем сплачено вартість навчання відповідно до умов індивідуального договору в сумі 21700 гривень та вартість проживання у гуртожитку в сумі 8500 гривень. 09.09.2018 ОСОБА_3 досягла повноліття та виплата аліментів на її утримання припинена. Зазначає, що відповідач працевлаштований у ТОВ «ІПМ» та отримує заробітну плату. Також 03.02.2018 ОСОБА_2 набув у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,12 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада «Долинська», Залізничник, садівниче товариство, земельна ділянка 1-99. Крім того, відповідачу на праві власності належить 5/9 частини квартири АДРЕСА_1. З посиланням на норми ст. ст. 185, 199 СК України просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в сумі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною 23 річного віку за умови навчання, стягнути з відповідача в користь позивача кошти оплачені за навчання доньки за минулий період (2017-2018 навчальний рік) в сумі 10850 гривень, стягнути з відповідача в користь позивача кошти оплачені за проживання доньки у гуртожитку за минулий період (2017-2018 навчальний рік) в сумі 4250 гривень.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнила заявлені позовні вимоги та просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та досягнення дочкою 23 річного віку. Стягувати з відповідача в її користь кошти на навчання доньки, відповідно до індивідуального договору в сумі 904 гривні щомісячно до припинений дії договору, стягнути з відповідача в її користь кошти оплачені за навчання доньки, яка на той час була неповнолітньою, за минулий період (2017-2018 навчальний рік) в сумі 10850 гривень, що складає 1/2 частину від вартості навчання та стягнути з відповідача в її користь кошти оплачені за проживання доньки в гуртожитку, яка на той час була неповнолітньою, за минулий період (2017-2018 навчальний рік) в сумі 4250 гривень, що складає 1/2 від вартості проживання.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відзив на позовну заяву. З поданого відповідачем відзиву на позов вбачається, що відповідач позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У поданому відзиві на позов відповідач вказує, що його дохід складає 6867,66 грн., приблизно 5528,51 грн. відповідач отримує до виплати. Зазначає, що самостійно утримує майно (оплачує комунальні послуги), проживає з матірю ОСОБА_5, яка є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 2240,83 грн. на місяць. Зазначає, що на момент вступу до ВУЗУ донька була неповнолітньою та позивач жодним чином з ним не погодила учбовий заклад, до якого вступила ОСОБА_3, форму навчання, яка є платною. Просив врахувати вказані обставини, при ухваленні судом рішення у справі.

Позивачем у відповідності до ст. 179 ЦПК України подано відповідь на відзив, а відповідачем в порядку ст. 180 ЦПК України подано заперечення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно договору між батьками про сплату аліментів, який укладено 30.09.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Ковельського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 889, ОСОБА_2 зобовязується сплачувати аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 в сумі 1000 гривень за кожен місяць. Виплата аліментів здійснюється батьком не пізніше 28 числа кожного поточного місяця, шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на імя матері рахунок. Аліменти сплачуються з вересня 2015 року по 08.09.2018 рік.

Пунктом 13 договору між батьками про сплату аліментів визначено, що всі спори, що виникають в процесі виконання нього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень нього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до п. 14 Договору, розірвання цього договору, зміни та доповнення до нього допускається тільки за згодою сторін і підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не пускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішуються в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 01.09.2017 навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія» на денній формі навчання, на контрактній основі. На час вступу до вищого навчального закладу ОСОБА_6 була неповнолітньою.

Позивач, просила стягнути з відповідача в її користь кошти оплачені за навчання доньки, яка на той час була неповнолітньою, за минулий період (2017-2018 навчальний рік) в сумі 10850 гривень, що складає 1/2 частину від вартості навчання та стягнути з відповідача в її користь кошти оплачені за проживання доньки в гуртожитку, яка на той час була неповнолітньою, за минулий період (2017-2018 навчальний рік) в сумі 4250 гривень, що складає 1/2 від вартості проживання.

Згідно із ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК україни, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу.

На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину позивач посилається на індивідуальний договір про підготовку фахівця від 11.08.2017 про надання послуг з навчання в НУ «Одеська юридична академія», а також квитанції про плату за гуртожиток, де проживала неповнолітня донька на час навчання.

Відповідно до ст.ст. 12, 82 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 2 договору між батьками про сплату аліментів визначено, що виплата аліментів здійснюється батьком не пізніше 28 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на імя матері рахунок.

Як слідує з наданих відповідачем копій квитанції сплата аліментів відбувалась шляхом поповнення картки за № 516875**** **** 29, тобто перерахування коштів на відкритий позивачем у Банку рахунок за призначеннями платежу аліменти за відповідний місяць відповідного року.

Так, згідно поданих копій квитанцій, відповідачем здійснювалось перерахування платежу на картку позивача: за 2017 рік на суму 13700 грн., за 2018 рік на суму 11642,50 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь половини понесених витрат за навчання доньки в сумі 10850 грн. та половину витрат на проживання доньки в гуртожитку в сумі 4250 грн. до задоволення не підлягають, оскільки такі витрати відповідачем були покриті за рахунок доходу позивача від аліментів та коштів, які відповідач сплачував додатково в розмірі більшому, ніж визначеному договором про сплату аліментів.

Крім того, суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В даному випадку, суд враховує доходи відповідача, згідно довідки про доходи, яка міститься в матеріалах справи, згідно якої ОСОБА_2 отримав дохід в сумі 66342,15 грн. за період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року. З отриманого доходу відповідач сплачував в користь позивача аліменти в сумі 1000 гривень щомісяця. Також суд враховує щомісячні платежі по утриманню квартири, а також те, що відповідач в добровільному порядку приймав участь у додаткових витратах дитини, що підтверджується наданими ним копіями квитанцій зокрема за березень 2018 року в сумі 9642,54 грн.

З врахуванням того, що ОСОБА_3 отримує освіту у Одеській юридичній академії та її навчання відбувається на комерційній основі, заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що на час вступу до навчального закладу ОСОБА_3 була неповнолітньою та між сторонами не було погоджено витрат на навчання доньки, при цьому позивач самостійно надала згоду на навчання доньки саме на комерційній (платній основі), не отримавши згоди відповідача в тому числі і щодо вартості навчання та можливості ним сплатити половину вартості навчання.

Правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу).

Статтею 199 СК України визначено, що, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно вимог ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Судом встановлено, що дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття і її вік перевищує 18 років та є меншим 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має регулярний дохід, оскільки працює та, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, у звязку з її навчанням в учбовому закладі, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у частці від його доходу.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Крім того, суд також враховує матеріальне становище відповідача, розмір його доходу, можливість надання утримання і з боку матері, необхідність забезпечення справедливого балансу між інтересами дитини та можливістю батьком сплачувати аліменти, тому вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі ? частини від його доходу. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України.

В силу ст.ст. 191, 201 СК України, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 25.09.2018.

Згідно вимог ст. 199 СК України, аліменти слід стягувати до припинення навчання, але не довше, як до досягнення повнолітньою дочкою сторін двадцяти трьох років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 258-259, 265, 280-281, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1), зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює у ТзОВ «Інтерпластмодерн» на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 вересня 2018 року і до припинення навчання, але не довше як до досягнення ОСОБА_3 віку двадцяти трьох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) в користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасники справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 20.11.2018.

Головуючий:ОСОБА_7