Справа № 464/3502/18
пр.№ 2/464/1292/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13.10.2009 у розмірі 105 804 грн. 28 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.10.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, отримані кошти не повернула та не сплатила нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 03.05.2018 року становить 105 804 грн. 28 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 13.10.2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязалася здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору.

Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 цього Кодексу передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно з ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

За умовами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 30.05.2018 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 105 804 грн. 28 коп., з яких: 1 966 грн. 51 коп. заборгованість за кредитом; 93 118 грн. 83 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5 204 грн. 45 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 5 014 грн. 49 коп. штраф (процентна складова).

З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів та нарахованих відсотків, не виконавши взятих за договором зобовязань,суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 13.10.2009 року в розмірі 100 599 грн. 83 коп., з яких: 1 966 грн. 51 коп. заборгованість за кредитом; 93 118 грн. 83 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 5 014 грн. 49 коп. штраф (процентна складова).

Позов в частині стягнення пені до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові, прийнятій в результаті перегляду рішень в порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, в цивільних справах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення пені слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1675 грн. 31 коп.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265, 280 - 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання м. Львів, вул. Вернадського, 18/19, РНОКПП НОМЕР_1) в користь Акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (, місцезнаходження - м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором від 13.10.2009 року в розмірі 100 599 (сто тисяч пятсот девяносто девять) грн. 83 коп. та 1 675 (одну тисячу шістсот сімдесят пять) грн. 31 коп. судового збору.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Бойко О. М.