ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» листопада 2018 року

м. Харків

справа № 628/100/18-ц

провадження № 22ц/818/737/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк».,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 31 травня 2018 року в складі судді Волчек О.О.,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 06 липня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 26 листопада 2017 року має заборгованість перед банком в розмірі 27 110,68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5029,24 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1662,63 грн., заборгованості за пенею - 18651,63 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1267,18 грн.

Зазначив, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у розмірі 27110,68 грн. за кредитним договором № б/н від 06 липня 2010 року, судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 31 травня 2018 року у задоволенні позовної заяви Публічному акціонерному товариству (Акціонерному товариству) Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, особистої інформації, ПІНу, тому в даному випадку відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа, динамічного пароля, що надійшов на його телефон або нанесеними на карті даними несе тільки він; що зняття коштів, що відбувалося, неможливо без знання особистої інформації ОСОБА_2; що відповідно до Умов та Правил протягом 15 хвилин з моменту несанкціонованих транзакцій по його рахункам він зобов'язаний негайно повідомити банк, шляхом дзвінка в колцентр, проте відповідач не звернувся з відповідним повідомленням; що відповідачем не заперечується, що операція щодо переказів відбулася за допомогою платіжної картки та ПІН коду, який відомий тільки відповідачу, як власнику карти; що матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа, тому рішення суду ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. від 04 вересня 2018 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання доказів на підтвердження своїх доводів щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

16 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 628/100/18-ц (22ц/818/737/18) за позовом Публічного акціонерного товариства (Акціонерного товариства) Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

13 листопада 2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав рішення законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять його підпису, і вони не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю його представника в інших справах, яку залишено без задоволення, оскільки відповідних доказів зайнятості представника не надано. Інших причин відкладення заява не містила.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства (Акціонерного товариства) Комерційний Банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів, що відповідач не виконав умови кредитного договору по поверненню кредитних коштів.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 липня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», який складається з заяви-анкети позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі цього договору ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок та він отримав картки №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, остання з них мала термін дії до серпня 2017 року.

Підписанням цієї заяви-анкети ОСОБА_2 погодився з тим, що він ознайомлений та згоден з наданими йому для ознайомлення в письмовому вигляді Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів, підтверджує факт отримання повної інформації щодо умов кредитування.

Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Пунктом 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

У відповідності до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку згідно чинних тарифів.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафту, який виник за такими картками, наведено в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Згідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» даним договором передбачений обов'язків щомісячний платіж, а саме 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості).

В той же час пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що платіжна картка дійсна до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки.

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 06 липня 2010 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за договором № б/н від 06 липня 2010 року року належним чином не виконав.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06 липня 2010 року вбачається, що станом на 26 листопада 2017 року ОСОБА_2 має заборгованість перед банком в розмірі 27 110,68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5029,24 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1662,63 грн., заборгованості за пенею - 18 651,63 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1267,18 грн.

01 березня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000632 слідчим Куп'янського ВП ГУ НП в Харківській області Манаєвим С.В. за заявою ОСОБА_2 від 29 лютого 2016 року внесено відомості, що у період часу з 08 лютого 2016 року по 10 лютого 2016 року його знайомий ОСОБА_6, знаходячись в квартирі заявника викрав банківську катку «ПриватБанк» за № НОМЕР_2, з якої зняв гроші в сумі 6629,00 грн. Попередня правова кваліфікація діяння визначена органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України.

01 березня 2016 року слідчим на ім'я керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Калюги В.О. складено повідомлення про початок досудового розслідування по даному факту.

ОСОБА_2 визнано потерпілим.

Матеріали справи свідчать про те, що до теперішнього часу досудове розслідування триває. Зокрема, здійснюються слідчі (розшукові) дії по перевірці наявної інформації, підозра по даному кримінальному провадженню нікому не вручена, обвинувальний акт не складений, відповідне судове рішення не ухвалено.

У зв'язку з чим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що банком не надано відповідних доказів, які б підтверджували підстави та причини виникнення заборгованості у ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_2 на те, що позивачем не надано до суду належних доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, що у сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг; що зазначені Умови не містять його підпису, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

06 липня 2010 року ОСОБА_2 підписано заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», згідно якій він отримав кредитну картку.

Заявою, підписаною клієнтом, встановлено, що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку становлять між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом клієнта у заяві.

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав ОСОБА_2 не заявляв.

За таких обставин можна дійти висновку про те, що між банком та відповідачем 06 липня 2010 року був укладений кредитний договір.

Судом встановлено, що за умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів у році.

Згідно з підписаною заявою/договором клієнт повідомлений про сайти банку та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє та зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил, а також підтвердив ознайомлення з обов'язком самостійно знайомитися із внесеними змінами на сайті (адреса сайту вказана у заяві).

При незгоді зі змінами Умов та Правил та/або Тарифів банку клієнт може звернутися в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходила. Відповідач активно користувався карткою, в тому числі, неодноразово здійснював погашення заборгованості. Останній раз це відбулося 03 червня 2014 року, що підтверджується випискою з рахунку.

Справжність підпису, що міститься в анкеті-заяві, відповідачем не оскаржувалась.

Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надав.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 61-5591св18.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у ОСОБА_2 дійсно утворилась заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 липня 2010 року.

Проте, виходячи з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, судова колегія вважає, що позов банку підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 5029,24 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом тільки в межах трирічного строку - 1662,63 грн.

Щодо стягнення заборгованості за пенею в розмірі 18 651,63 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1267,18 грн., судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

23 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив застосувати строк позовної давності, зокрема, до стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи наявність клопотання, судова колегія вважає, що пеня підлягає стягненню лише в межах одного року перед зверненням до суду з позовом за період з серпня 2016 року по серпень 2017 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06 липня 2010 року суму пені за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року нараховано в розмірі 1200,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, судова колегія вважає, що вимоги банку щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1267,18 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за № 6-2003цс15, 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову банку в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 5029,24 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 1662,63 грн. та пені в межах річного строку в розмірі 1200,00 грн., а всього, 7881,87 грн.

Оскільки позов банку задоволено частково на 29,07 %, відповідно до статті 141 ЦПК України здійснюється розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог наступним чином: за подачу позову до суду першої інстанції - 465,12 грн., за подачу апеляційної скарги - 768,32 грн., а всього, 1233,44 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку.

У зв'язку зі складністю справи повний текст постанови складено 21 листопада 2018 року в межах десятиденного строку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 31 травня 2018 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 липня 2010 року в розмірі 7881, 87 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5029, 24 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1662,63 грн., заборгованості за пенею - 1200,00 грн. та судовий збір в сумі 1233, 44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 21 листопада 2018 року.