233 № 233/3175/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
09 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря судового засідання Клугер Т.А., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу №233/3175/18 за позовом
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, -
«про позбавлення батьківських прав»,
ОСОБА_1 у поданій нею до суду позовній заяві просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., пославшись на таке:
Від зареєстрованого 23.09.2006 р. шлюбу з ОСОБА_4 вони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
06.09.2011 р. шлюб з відповідачем було розірвано.
Протягом кількох місяців після цієї події відповідач інколи зустрічався з дитиною, після чого припинив будь-яке спілкування з дочкою, жодної участі у виховані та матеріальному забезпеченні їх малолітньої дочки не приймає, станом здоров'я дитини, її духовним та фізичним розвитком не цікавиться, проявляючи повну байдужість до дитини, жодної матеріальної допомоги на дитину не надає, аліментний обов'язок по матеріальному утриманню дочки не виконує. Дитина повністю знаходиться на її утриманні.
Дочка проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач востаннє бачився з дитиною в квітні 2012 року. З того часу відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, життям та здоров'ям не цікавиться.
Крім того, відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 08.04.2016 р. відповідач перебуває у розшуку за поданням Костянтинівського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області.
Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, дочка його не згадує і взагалі не пам'ятає.
Ті обставини, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її (позивача) та її дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною та в прийманні участі у вихованні дочки, свідчать про вольове небажання відповідача виконувати покладені на нього законом батьківські обов'язки.
Всі питання щодо виховання дочки вирішуються нею (позивачем) самостійно без участі та підтримки з боку відповідача.
Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бажає спілкуватися та виховувати свою дочку, вона змушена звернутися до суду про позбавлення його батьківських прав.
30.08.2018 р. відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.21-22).
24.09.2018 р. підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с.29).
В судовому засіданні позивач позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити.
Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву суду не надав, тому за ч.1 ст.280 ЦПК України суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала.
Третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Костянтинівської міської ради надала суду висновок від 09.11.2018 р. №2123/26, за яким визнано за доцільне позбавлення відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої дитини дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.40).
Представник третьої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову за тих підстав, що наведені позивачем обставини позбавлення відповідача батьківських прав знайшли підтвердження при розгляді справи в судовому засіданні. Додатково пояснив, що при вирішенні питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача органом опіки та піклування з'ясовувалася думка дитини, яка, як виявилося, свого біологічного батька не пам'ятає, оскільки він тривалий час з нею не спілкується ані в який спосіб.
Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований, а отже підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину (ч.4).
Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4).
Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що сторони у справі - позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2, виданого 18 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області, - на а.с.6).
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2011 року, що набуло чинності 16.09.2011 р. (копія рішення - на а.с.10).
20 вересня 2012 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (копія - на а.с.43).
08 квітня 2016 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області оголошено розшук боржника по аліментних зобов'язаннях ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).
12 серпня 2017 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6, після реєстрації якого позивач змінила прізвище на «ОСОБА_1» (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 - на а.с.9).
Малолітня дитина сторін проживає разом з матір'ю - позивачем ОСОБА_1
Батько дитини ОСОБА_4 не виконує батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до подальшого життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не приділяє батьківської уваги до дитини.
Зазначені обставини підтверджені:
- поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які, допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили той факт, що малолітня дитина сторін постійно проживає з позивачкою, яка є її матір'ю, піклується про неї, дбає про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, утримує матеріально. Відповідач після розірвання шлюбу з позивачем участі у вихованні дитини та її матеріальному утриманні не приймає, не спілкується з дитиною в ніякий спосіб, не виявляє до неї ані найменшої батьківської турботи;
- психолого-педагогічною характеристикою учениці 4-го А класу Костянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з якої вбачається, що контроль за дитиною здійснює її мати, яка зацікавлена в навчанні дитини, допомагає їй в цьому, співпрацює з класним керівником. Дитина забезпечена усім необхідним шкільним приладдям. Батько ОСОБА_4 участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, навчанням дитини не цікавиться. За чотири навчальних роки школу не відвідував (а.с.8);
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4, суд дістає висновку, що в порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України ОСОБА_4 не виконує своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не утримує дитину матеріально, що доведено позивачем і що не спростовано відповідачем.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Висновком Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №2123/26 від 09.11.2018 р. визнано доцільним інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його дитини доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.40).
Виходячи з наведеного, суд вважає , що відповідач свідомо, з власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та наданих йому прав, він ані усно, ані письмово не спілкується з дитиною, не цікавиться її долею, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться станом здоров'я дитини, її розвитком, не проявляє до неї ані найменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, а тому за п.2 ч.1 ст.164 СК України має бути позбавлений батьківських прав.
За наведених підстав позовні вимоги підлягає задоволенню.
У зв'язку з задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача раніше сплачений нею у розмірі 704, 80 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282, 141 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_1) до
ОСОБА_4 (останнє відоме місце проживання за реєстрацією: АДРЕСА_3)
«про позбавлення батьківських прав» задовольнити.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, позбавити батьківських прав у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Повний текст рішення складено 12 листопада 2018 року.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідачів, яка може бути ними подана протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя