Справа №568/450/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Саган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської Ради Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Радивилівська районна державна нотаріальна контора Рівненської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Радивилівської міської Ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння № 18 по вулиці Шевченка в селі Підзамче Радивилівського району Рівненської області, яке складається із житлового будинку, прибудови, погріб з шийкою, літня кухня, сарай, сарай, убиральня, сарай, навіс, огорожа, огорожа, хвіртка.

Учасники справи звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Позивач та третя особа не заперечують щодо задоволення позову (а.с. 46-54).

Норми ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вказують на те, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, взявши до уваги позицію відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом до майна померлої 11.04.2003 року в місті Радивилів Рівненської області громадянки ОСОБА_2, яка є її матірю (а.с.5,9, 10, 11, 21).

Постановою державного нотаріуса від 12.05.2016 року позивачці ОСОБА_1і. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 18 по вулиці Шевченка в селі Підзамче Радивилівського району Рівненської області. Відмова аргументована відсутністю у ОСОБА_1 належних правовстановлюючих документів, які б підтверджували його належність померлій спадкоємиці ОСОБА_2 (а.с.21).

Відповідно до ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Норми ст.1218 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) вказують, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що померла ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, до майна якої була заведена спадкова справа №94 від 1996 року. При цьому спадкових права на належне їй спадкове майно ОСОБА_2 не оформила (а. с. 4, 7, 21).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року). Відповідно до пункту №1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття ОСОБА_2 спадщини своєї матері ОСОБА_3 , яка померла 16.04.1994 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Досліджені судом обставини щодо заведення спадкової справа №94 від 1996 року до майна померлої ОСОБА_3, підтверджують прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті своєї матері (а.с.21).

Норми ст.524 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року вказують на те, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Таким чином померла ОСОБА_2, як спадкоємиця за законом, має право на спадкування усього належного її матері ОСОБА_3 майна.

Згідно письмових довідок посадових осіб органів місцевого самоврядування та письмової інформації Радивилівського районного бюро технічної інвентаризації Радивилівської районної Ради Рівненської області, згідно погосподарської книги №3 особовий рахунок №0209 Підзамчівської сільської Ради, домогосподарство в селі Підзамче Радивилівського району вулиця Шевченка,№19 належало ОСОБА_3В.(а.с 12-20,51)

Суд робить висновок про те, що померла ОСОБА_2, будучи спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3, у відповідності до ст.ст. 524, 529, 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, як спадкоємиця за законом, є такою, що прийняла спадщину померлої матері, так як фактично вступила у володіння її спадковим майном.

Таким чином позивачка ОСОБА_1, як спадкоємиця за законом, має право на спадкування усього належного її матері ОСОБА_2 майна, в тому числі і на спадкування домогосподарство в селі селі Підзамче Радивилівського району вулиця Шевченка, №18.

Дослідженні судом інші письмові докази підтверджують позовні вимоги ОСОБА_1 щодо спадкування нею прав та обовязків померлої ОСОБА_2

У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 не зверталася до суду із заявами про стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Вважаючи на норми ст. 13 ЦПК України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивача, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. керуючись прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України, нормами ст.ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Радивилівської міської Ради Рівненської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Радивилівська районна державна нотаріальна контора Рівненської області, про визнання права власності на спадкове майно задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове нерухоме майно, а саме на будинковолодіння № 18 по вулиці Шевченка в селі Підзамче Радивилівського району Рівненської області, яке складається із житлового будинку, прибудови, погріб з шийкою, літня кухня, сарай, сарай, убиральня, сарай, навіс, огорожа, огорожа, хвіртка.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково до апеляційного суду Рівненської області учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обовязки, шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.01.2018 року.

Суддя Д.В.Мельник