Провадження № 22-ц/812/404/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 489/5982/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

секретар судового засідання: Яценко Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 31 жовтня 2018 року у складі судді Рум'янцевої Н.О. в приміщенні цього ж суду, повний текст судового рішення складено 7 листопада 2018 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, а ухвалою цього ж суду від 31 жовтня 2018 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1, оскільки остання не виконала вказівку суду.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на незаконність ухвали суду від 31 жовтня 2018 року, порушення суддею норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про відкриття провадження суд виявив надмірний формалізм, вимагаючи докази, які могли бути досліджені при подальшому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 визначила ціну позову на підставі звіту з незалежної оцінки оціночної (ринкової) вартості спірного житлового будинку, складеного ПП «Експертно-діловий центр «Лідер», який було додано до позовної заяви.

Визначаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви у встановлений строк, а саме, нею не додано до матеріалів позову інформації про внесення звіту про оцінку до Єдиної бази даних звітів про оцінку за встановленою Фондом державного майна формою, з відповідним додатком до звіту, у зв'язку із чим суд не мав змоги визначити дійсну ціну позову та розмір судового збору.

Ці недоліки суд вважав перешкодою у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, з такими висновками суду погодитись не можна.

Так, відповідно до частини 2 статті 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

До того ж, за частиною 2 статті 185 ЦПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що в разі існування у суду певних сумнівів щодо правильності визначення та сплати позивачем судового збору, процесуальний закон не надає можливість суду перекладати на позивача обов'язок по визначенню остаточного розміру судового збору, який відповідає ціні позову по конкретній справі та підлягає сплаті.

Крім того, із змісту статті 185 ЦПК України вбачається, що суд вправі повернути позовну заяву, якщо вона подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу та пропозиція виправити у встановлений судом строк недоліки заяви не була виконана. Водночас, заява не може бути визнана неподаною та повернута за мотивами ненадання доказів.

За такого, висновок суду про необхідність надання позивачкою додаткових доказів для підтвердження розрахунку правильності ціни позову та сплати судового збору, не відповідає нормам процесуального права.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України, а позовна заява направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 367, 379, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2018 року скасувати, а позовну заяву направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року.