АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 716/1774/16

Апеляційний суд Чернівецької у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Перепелюк І. Б.

судді: Литвинюк І.М., Половінкіна Н.Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року, головуючий в 1-й інстанції Пухарєва О.В.

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами. Він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 із 04.08.2002 по 17.02.2014р.

Від спільного проживання сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 14.05.2004р.н. та ОСОБА_4 18.07.2010р.н. Після розлучення за взаємною згодою з ОСОБА_2 діти залишилися проживати із останньою. Згідно рішення Заставнівського районного суду від 04.04.2014р. з позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000грн. щомісячно на кожну дитину. Він після розірвання шлюбу приймає активну участь у житті та вихованні своїх дітей. Однак відповідач разом із своє матірю різними способами перешкоджає йому та всім прямим його родичам в побаченні та спілкуванні із дітьми. У звязку із чим він змушений був звертатись до поліції, а в послідуючому до служби у справах дітей Заставнівської РДА з проханням провести профілактичну бесіду із ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у спілкуванні батька із синами.

Провадження 22-ц/794/202/18 Категорія 48

Позивач просив ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у особистому спілкуванні, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачає безпосередньо фізичного спілкування із синами, в тому числі шкільних перервах чи у вільний від занять час на території навчального закладу, який відвідують діти; визначити порядок спілкування батька з дітьми у спосіб: а)побачення з 12:00 год. до 17:00 год. першої та третьої суботи кожного місяця, а також другої та четвертої неділі кожного місяця без присутності матері дітей, за адресою проживання батька, шляхом передачі дітей батькові, за місцем проживання дітей, з обовязковим поверненням дітей матері за місцем їх проживання; б) побачення у день народження дітей : сина ОСОБА_5 14 травня та сина ОСОБА_6 18 липня кожного року з 15:00 год. до 20:00 год., у місці, заздалегідь узгодженому з мамою дітей;в)побачення у святкові дні (Новий рік, Різдво Христове, Пасха, ОСОБА_7 України, ОСОБА_8 України) з 10:00 год. до 13:00 год. без присутності матері дітей, за адресою проживання батька, шляхом передачі дітей батькові за місцем проживання дітей, з обовязковим поверненням дітей матері за місцем їх проживання; г) проживання батька з синами протягом 45 днів під час літніх канікул та протягом 7 днів зимових канікул щорічно, за попереднім, щонайменше за 14 календарних днів узгодженням з мамою дітей конкретно визначеному періоді та місці перебування, в тому числі за кордоном;д) час спільного проведення часу, відповідно до графіку визначеного судом, дозволити батьку з синами відвідування парків, кіно, ігрових майданчиків та інших культурно-масових заходів; зобовязати ОСОБА_2 у визначені судом дні та години передавати дітей батькові; у разі настання будь-яких змін у місці проживання чи навчання дітей повідомляти за два дні до зустрічі батька з синами відповідно до графіку визначеного судом, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, засобами телефонного звязку або за місцем проживання батька, не пізніше наступного дня після настання таких змін. Стягнути із ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору, витрат із залученням експерта та витрат на правову допомогу.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні із дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Визначено порядок спілкування батька ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у спосіб:

- побачення з 12:00 год. до 17:00 год. першої та третьої суботи кожного місяця, а також другої та четвертої неділі кожного місяця за місцем проживання батька без присутності матері;

- проживання батька з дітьми упродовж 20 днів під час літніх канікул та упродовж 3 днів під час зимових канікул з можливістю спільного відпочинку.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. в рахунок понесених позивачем витрат по сплаті судового збору та 5775 грн. витрат на правову допомогу, всього 6326,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 судових витрат на правому допомогу та судового збору, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення в цій частині скасувати, відмовити у задоволенні цих вимог та стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені нею судові витрати за правову допомогу.

Апелянт вважає оскаржуване рішення в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 судових витрат на правому допомогу та судового збору незаконним та необгрунтованим.

Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення в частині розподілу судових витрат змінити.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час ухвалення оскаржуваного судового рішенян, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої частини 79 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У частині першій статті 88 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час оскаржуваного судового рішення, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував.

З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2016 року між адвокатом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги. Актом виконаних робіт № 1 від 05.12.2017р. за договором зафіксовано факт надання адвокатом правової допомоги та її види, а саме: опрацювання законодавчої бази, формування правової допомоги, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання, підготовка позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог (1 год./550грн., всього 3 години 1650 грн); участь в судових засіданнях в суді першої інстанції (1 год./550грн, всього 4125 за 7 год.30хв), разом 10год. 30 хв. на загальну суму 5775грн.

Відповідно до розрахункової квитанції № 676714 від 05.12.2017р. позивачем було сплачено вищевказану суму за юридичні послуги.

Надані позивачем документи відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, є належними доказами сплати ОСОБА_1 грошових коштів за правничу допомогу адвоката.

Як випливає з наявних матеріалів, види правової допомоги та їх оплата визначалися з урахуванням положень ст. 84 ЦПК України, Законів України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Види, обсяг і оплата наданої адвокатом правової допомоги загалом є співмірними зі складністю справи, витраченим часом, не містять ознак надмірності, необґрунтованості тощо.

Поряд із цим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на час вирішення справи, суд першої інстанції не врахував факт часткового (34,75% від заявленого), а не повного задоволення позову ОСОБА_1 З огляду на викладене, апеляційна скарга в цій частині на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України підлягає частковому задоволенню, а розподіл судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи в суді першої інстанції, зміні.

Оскільки позовні вимоги задоволені на 34,75%, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 2006,81 грн. (5775грн. х 34,75%), судового збору в розмірі 191,54 грн. (551,20 грн х 34,75%).

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2017р. адвокат ОСОБА_10 та ОСОБА_2 уклали договір-доручення про надання правової допомоги, в якому зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 40% встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено з 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Довідкою-розрахунком від 09.10.2017р. підтверджується факт оплати ОСОБА_2 за надані ОСОБА_10 послуги в розмірі 4160грн., які складаються з: вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням(вивчення матеріалів справи цивільної справи і виготовлення заперечення на позовну заяву(2 год.) та участі адвоката під час розгляду справи у судових засіданнях(4,5год.).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правову допомогу, надану адвокатом ОСОБА_10 пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено та яка становить 2714,40грн.(4160*65,25%).

За таких обставин, розподіл судових витрат слід змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 191,54 грн. в рахунок понесених позивачем витрат по сплаті судового збору та 2006,81грн. витрат на правову допомогу, всього 2198,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2714,40грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 191,54грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2006,81грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, всього 2198,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2714,40грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Дата складання повної постанови 23 січня 2018 року.

Головуючий (підпис)

судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :