Справа № 310/7338/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

20 листопада 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.

ОСОБА_1 вказала, що вона є власником житлового будинку № 13 по вул. Ватутіна в м. Бердянську Запорізької області.

Позивач вказав, що окрім нього, у зазначеному будинку зареєстрований його син, відповідач по справі ОСОБА_2

Позивач зазначив, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 1998 року, особисті речі та будь- яке майно відповідача в будинку відсутні.

Позивач вказав, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку порушує її право власності.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та надав судові пояснення, аналогічні, викладеним в ній. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, за згодою інших учасників справи, які не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухав позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Згідно договору дарування від 05.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 за реєстровим №443, договору купівлі-продажу від 16.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 за реєстровим № 685, договору купівлі- продажу від 25.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим № 2717, ОСОБА_1 на праві власності належить будинок № 13 по вул. Ватутіна в м. Бердянську Запорізької області.

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 8053 від 27.06.2018 року за адресою: Запорізька область, Бердянськ, Ватутіна, буд.13, зареєстровані: позивач та відповідачі по справі.

Судом встановлено, що з 1998 року відповідач не проживає у вказаному будинку, особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даній квартирі відсутні.

Актом про фактичне проживання особи у житловому приміщенні від 30.08.2018 р., складеним вуличним комітетом № 31 м. Бердянська також підтверджено факт непроживання відповідача у вищевказаному будинку.

Цей факт також підтверджений показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач з 1998 року, тобто більше року в квартирі без поважних причин не проживають.

Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням будинком, належним ОСОБА_1

Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою вул.Ватутіна, буд.13 м.Бердянськ.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, 17.03.1958року народження, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, яка зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення суду складено 30 листопада 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_6