_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/520/15/18
03 листопада 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2018 року позов був задоволений, визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирною №132 в будинку №30/32 по вулиці Фонтанська дорога м. Одеса.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки при винесенні вказаного рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

01 червня 2018 року до Київського районного суду м. Одеси від представника заявників надійшли уточнення до заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали цивільної справи і заяву та оцінивши надані докази, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні встановлено, що позовна заява містила одну вимогу немайнового характеру, а тому відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» кожним позивачем був сплачений судовий збір за подання позову немайнового характеру по 640,00 грн. окремим платіжним документом, що підтверджується матеріалами справи (арк. справи 1, 27, 28). Також було встановлено, що інших понесених і документально підтверджених судових витрат не має.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2018 року позов був задоволений.

Вказаним рішенням дійсно не було вирішено питання розподілу судових витрат по справі.

Враховуючи те, що в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2018 року у цивільній справі №520/13386/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат, то суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення вказаних судових витрат з відповідача по 640,00 грн. кожному позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 133, 141, 259, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, у цивільній справі №520/13386/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши у резолютивній частині рішення:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додатково рішення суду.

Суддя Бескровний Я. В.