КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/203/2018
Провадження № 6/824/21/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Черниш С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 1 жовтня 2018 року в складі третейського судді Трохимчука Олега Івановича у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

18 жовтня 2018 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2, подана її представником - адвокатом ОСОБА_4, в якій заявник просила видати виконавчі листи на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 1 жовтня 2018 року у справі № 18/05-2018-1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що вказаним рішенням третейського суду частково задоволено її позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів від 30 грудня 2016 року в загальному розмірі 2 663 202,22 грн.; витрат, пов'язаних з вирішенням спору, а саме реєстраційного збору в розмірі 37 230,00 грн.; а також витрат, пов'язаних з вирішенням спору в розмірі 77 001,35 грн. на користь асоціації «Асоціація юридичних фірм України». Проте станом на день подання даної заяви рішення в добровільному порядку боржником не виконано, будь-яких дій щодо погашення заборгованості останнім не здійснено.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 заяву про видачу виконавчого листа підтримав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог частини 1 статті 485 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого (в редакції, викладеній в додатковій угоді № 9 від 1 жовтня 2017 року) позикодавець зобов'язується передати у власність позичальника на поворотній основі грошові кошти в сумі 100 000,00 дол. США, що за курсом НБУ на день підписання цього договору складає еквівалент 2 719 085,80 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 1 листопада 2017 року з можливістю пролонгації строку на підставі окремих додаткових угод до цього договору.

В пункті 2 договору сторони домовились, що суму позики позикодавець надає позичальникові в момент підписання цього договору.

Згідно пункту 6 договору, сторони погодились, що позика надається на поворотній безвідсотковій основі.

Відповідно до пункту 7 договору, якщо позичальник своєчасно не поверне всю суму позики, він, на вимогу позикодавця, буде зобов'язаний сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України.

У разі прострочення виконання позичальником своїх грошових зобов'язань щодо повернення суми позики, позичальник додатково сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 0,3 % від суми позики (або її частини), простроченої до повернення (сплати), за кожен день прострочення платежу.

За пунктом 10 договору, сума позики у розмірі 100 000 дол. США, що за курсом НБУ на день підписання цього договору складає еквівалент 2 719 085,80 грн., передана позикодавцем та одержана позичальником в момент підписання цього договору. Сторони своїми підписами під цим договором підтверджують факт передачі та отримання суми позики у вищевказаному розмірі.

Цей договір є укладеним з моменту передавання грошових коштів (суми позики) від позикодавця позичальнику, що підтверджується підписами сторін під цим договором (пункт 11).

Крім того, згідно із пунктом 16 договору позики, усі спори між сторонами, пов'язані з даним договором, які за чинним законодавством можуть бути передані на вирішення третейських судів, вирішуються Третейським судом при асоціації «Асоціація юридичних фірм України». Усі інші спори розв'язуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Оскільки позичальник порушив умови договору позики щодо повернення позикодавцеві грошових коштів до 1 листопада 2017 року, останній звернувся з позовною заявою до визначеного в договорі третейського суду.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 1 жовтня 2018 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 11, відповідно до його регламенту суддею Трохимчуком О.І., у справі № 18/05-2018-1 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики грошових коштів від 30 грудня 2016 року в розмірі 2 663 202,22 грн., з яких: сума позики - 2 613 580,00 грн., 3 % річних - 45 111,11 грн., неустойка - 4 511,11 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з вирішенням спору, а саме реєстраційний збір в розмірі 37 230,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрати, пов'язані з вирішенням спору, в розмірі 77 001,35 грн.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Частиною 3 статті 485 ЦПК України визначено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 ЦПК цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

- на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

- справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

- рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

- третейська угода визнана недійсною;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

- рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

- постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

- третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави визначені у частині 6 статті 56 Закону України «Про третейські суди».

Встановлено, що наявні матеріали справи не містять підстав, встановлених статтею486 ЦПК України та статтею 6 Закону України «Про третейські суди», для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відносноборжникаОСОБА_3

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом (стаття 12 Закону України «Про третейські суди»).

Відповідно до статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилом статті 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалене третейським судом рішення боржником ОСОБА_3 добровільно не виконується, ніяких дій щодо погашення заборгованості останній не здійснює.

Докази, що третейська угода визнана недійсною відсутні, склад третейського суду, яким ухвалено рішення, відповідає вимогам закону, рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів відповідно до закону, питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, не вирішувались.

З огляду на викладене, а також враховуючи ті обставини, що справа, у якій ухвалено рішення, підвідомча третейському суду, строк для звернення за видачею виконавчого документа не сплинув, вирішення третейським судом питання не виходить за межі третейської угоди, а відомості про оскарження або скасування рішення третейського суду в матеріалах справи відсутні, апеляційний суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд не вбачає підстав для видачі заявнику виконавчого листа в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрат, пов'язаних з вирішенням спору, в розмірі 77 001,35 грн., оскільки рішення третейського суду в цій частині не ухвалювалося на користь ОСОБА_2 (частина 1 статті 483 ЦПК України).

За правилом частини 1 статті 487 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені заявником, а саме 352,40 грн. судового збору за подання заяви.

Керуючись статтями 23, 141, 485-487 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 1 жовтня 2018 року в складі третейського судді Трохимчука Олега Івановича у справі № 18/05-2018-1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 1 жовтня 2018 року в складі третейського судді Трохимчука Олега Івановича у справі № 18/05-2018-1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: Україна, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, заборгованість за договором позики грошових коштів від 20 грудня 2016 року в розмірі 2 663 202,22 грн. (два мільйони шістсот шістдесят три тисячі двісті дві гривні двадцять дві копійки), з яких: сума позики - 2 613 580,00 грн. (два мільйони шістсот тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят гривень), 3 % річних - 45 111,11 грн. (сорок п'ять тисяч сто одинадцять гривень одинадцять копійок), неустойка - 4 511,11 грн. (чотири тисячі п'ятсот одинадцять гривень одинадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: Україна, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, витрати, пов'язані з вирішенням спору, а саме реєстраційний збір в розмірі 37 230,00 грн. (тридцять сім тисяч двісті тридцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: Україна, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір за подання заяви в розмірі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Ігнатченко