печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.

при секретарі судових засідань Чепізі Є. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа Центр надання адміністративних послуг Печерської районної державної адміністрації у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2017 року до суду надійшла позовна заява позивача з вимогами визнати відповідача та її неповнолітню доньку ОСОБА_2 такою, що втратили право користування жилим приміщенням на території військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та зняти їх з реєстрації /а. с. 4-7/.

Ухвалою судді від 29.09.2017 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору у належному розмірі /а. с. 24/.

29.09.2017 судом направлено запити щодо доступу до персональних даних, на підставі ст. 122 ЦПК України (у редакції закону від 18.03.2004 № 1618-IV чинної на час вчинення процесуальної дії), з метою отримання актуальної інформації про місце проживання (перебування) відповідача, та відповіді на які отримано судом 17.10.2017 та 23.10.2017. Відповідно до наданих відповідей, відповідач з 07.07.2006 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 38, 63/.

З метою усунення недоліків позовної заяви, представником позивача 19.10.2017 подано заяву про зміну предмету позову у частині зменшення позовних вимог, а саме позивач просив визнати такою, що втратила право користування приміщенням за адресою військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідач не є членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 та й те, що він вже є переведеним для проходження військової служби до м. Івано-Франківськ, з одночасним зняттям його з реєстраційного обліку за адресою позивача /а. с. 46-47/.

Ухвалою судді від 23.10.2017 у справі відкрито провадження.

На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Кореспонденція з суду (завірена належним чином копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, судова повістка про виклик у судове засідання) направлялася відповідачеві за адресою її зареєстрованого місця проживання та за відомою адресою її постійного проживання, проте отримана вона не була адресатом, у зв`язку із чим була повернута відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Відзив або інші заяви з процесуальних питань стороною відповідача до суду не було направлено.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, неодноразово до суду було направлено заяву про розгляд справи за її відсутності /а. с. 78, 76, 82/.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату, місце судового розгляду повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з рішенням Київської міської ради від 03.09.2015 N 944/1808 «Про перейменування АДРЕСА_2 .

Позивач є розпорядником приміщень, які є на балансі військової частини, що розташовані за адресою її місцезнаходження.

Відповідач зареєстрована за юридичною адресою позивача, оскільки перебувала у шлюбі з військовослужбовцем ОСОБА_3 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 31.07.2010 шлюб ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві /а. с. 69/.

Як вбачається, ОСОБА_3 вибув з військової частини та зареєстрований з 18.11.2015 у сел. Гостомель Київської області, у військовій частині НОМЕР_3 Національної гвардії України /а. с. 19/.

Відповідач ОСОБА_1 , згідно з відомостями з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб від 02.10.2008 за № 024/3-09 1959, постійно проживає у м. Прилуки Чернігівської області разом з донькою та своєю матір`ю /а. с. 18/.

Окрім того, такий висновок підтверджується і наявністю рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 2-1762/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, який поданий до суду за місцем її проживання або перебування /а. с. 12/.

Житлово-побутовою комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України складено акти від 24.02.2017, 29.03.2017, 27.04.2017, 26.05.2017, 21.06.2017, 27.07.2017 про те, що відповідач не проживає за адресою реєстарції з 2010 року /а. с. 8-13/.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховний Суд України в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16 вказав на те, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання обмежується в адміністративно-територіальних одиницях, які знаходяться на територіях військових об`єктів.

За частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Згідно з ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК Української РСР, провадиться в судовому порядку.

Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач у справі за адресою місця реєстрації не проживає щонайменше з лютого 2017 року, а обставина, на підставі якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою позивача, тобто шлюб з військовослужбовцем ОСОБА_3 , з 31.07.2010 припинила існування, проте вибувши, вона не знялася з реєстраційного обліку.

Таким чином, обставини, на які посилалася сторона позивача, знайшли своє підтвердження, відповідачем не спростовані, і позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 8, 56, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319 Цивільного кодексу України, ст. ст. 7, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Радянської УРСР, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа Центр надання адміністративних послуг Печерської районної державної адміністрації у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (, поштовий індекс 01133, вул. Є. Коновальця, буд. 38) суму судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова