Дата документу 12.09.2018
Справа № 334/505/13- ц
Провадження № 6/334/207/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гнатюка О.М., при секретарі Лапі М.В. розглянувши у відкритому судовому засідання заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчих листів до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30057,20 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 300,57 грн.

До суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа № 334/505/13 від 14.03.2013 року до виконання та видачі дублікату виконавчого документа № 334/505/13 від 14.03.2013 року. В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС виконавчий лист було втрачено, пошуки не призвели до позитивного результату.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій вказав, що заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх предявлення до виконання підтримує та просить розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання боржник не зявилися, про дату та час розгляду заяви повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявку суду не повідомила.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в межах розгляду заяви, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30057,20 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 30 липня 2008 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 300,57 грн.

На підставі вищевказаного рішення суду, Ленінським районним судом м. Запоріжжя представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчий лист 14 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 30057 грн. 20 коп.

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі листи можуть бути предявлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв'язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчий лист 14 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 30057,20 грн., а з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання заявник звернувся 30 серпня 2018 року.

Відповідно до відповіді Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на запит АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що станом на 28.08.2018 виконавчий лист № 334/505/13-ц від 14.03.2013 року на виконанні не перебуває.

З квітня 2013 року стягувачем, який є юридичною особою, не вчинено жодних дій, які б свідчили, що інтерес Банку до виконавчих дій за вказаним виконавчим документом не втрачено.

Згідно п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до виконавчого листа, виданого 14 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, строк предявлення виконавчого листа до виконання 25.03.2014 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що поновлення строку на предявлення виконавчого листа до виконання є порушенням принципу правової визначеності.

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Жодних поважних причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання, представником стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зазначено.

Враховуючи, що підстави для поновлення строку на предявлення виконавчого листа на виконання відсутні, суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

На підставі викладеного та керуючись ст. 433 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Гнатюк