Справа № 450/84/18 Провадження № 2/450/831/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю:секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача 1 ОСОБА_3

та його представника ОСОБА_4,

представника відповідач 2 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 (відповідач1) та ОСОБА_7 (відповідач2) про визнання права власності ,-

в с т а н о в и в:

02.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, позовні вимоги уточнила 13.02.2018р. та просить визнати за нею право власності на ? земельної ділянки, на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району згідно акту про право приватної власності ( актовий запис №375) та ? садового будинку, що збудований на даній земельній ділянці.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.10.1984 р. по 17.03.2014р. вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, за цей час ними в садовому товаристві «Ватра» у період з 1987 р. по 1991 р. здійснено будівництво дачного будинку. Після того ремонт та утримання дачі здійснювали в основному за її кошти, так як вона в той період виїхала на роботу у Грецію, а чоловік фактично доходів не отримував, якому вона переказувала гроші на утримання дачі.

З 2001 року вони перестали проживати разом, а 22.12.2015р. ОСОБА_8 приватизував земельну ділянку, на якій вони збудували згаданий будинок.

ОСОБА_9 помер, який при житті склав заповіт на свого племінника ОСОБА_3, який звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Вважає, що дачний будинок та земельна ділянка набуті нею та ОСОБА_8 за час шлюбу та відносяться до майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому у разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Зазначає, що згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, тому правовий режим спільної сумісної власності на оспорювані об'єкти не припинився.

Позивач ОСОБА_6, будучи належним чином повідомлена про дату, час, місце судових засідань, в судове засідання не явилася, не повідомила причини неявки, тому розгляд справи проводився за її відсутності, оскільки це не перешкоджало вирішенню спору.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, які просить задовольнити. Одночасно просить прийняти до уваги, що дачний будинок будувався сім'єю, однак правовстановлюючі документи на нього не оформлялись до даного часу.

Відповідач ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали та проти задоволення такого не заперечують.

ОСОБА_3 пояснив, що при житті ОСОБА_8 склав на нього заповіт, тому після його смерті він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак спадщину ще не прийняв. Після смерті ОСОБА_8 він доглядає дачу та сплачує необхідні внески. Зі слів ОСОБА_6 йому відомо, що дачу вона будувала разом з чоловіком приблизно з 1986 року по 1991-1993 рік. У 1995 році ОСОБА_6 виїхала на заробітки у Грецію та повернулася через 5 років, однак пересилала ОСОБА_8 кошти,так як останній мав незначні доходи. Сам же ОСОБА_8 йому нічого не розповідав щодо будівництва дачі.

Відповідач ОСОБА_7,будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судових засідань, в судове засідання не явилася, не повідомила причини неявки, тому розгляд справи проводився за її відсутності, оскільки це не перешкоджало вирішенню спору.

Представник відповідача ОСОБА_7- ОСОБА_5 подав відзив ( відгук/ заперечення) на позов, в задоволенні якого просить відмовити. Вважає, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спільного будівництва дачного будинку, який є предметом спору. Зокрема, відсутні докази про те, коли саме був збудований спірний будинок , на якій земельній ділянці, її місце розташування, не надано розрахунку понесених витрат на будівництво, відсутня технічна документація та не проведена експертна оцінка спірного нерухомого майна. Тому відсутні підстави для прийняття рішення про визнання за ОСОБА_6 права власності на частину невідомо яких земельної ділянки та дачного будинку.

Крім того зазначив, що його довірителька ОСОБА_7 з 2015 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 до дня його смерті, яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, однак спадкові права не оформила із-за того, що існують проблеми з виготовленням документації на землю і будинок. Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що спірний будинок будував ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_8 являвся рідним братом його дружини. Він за професією будівельник, тому приблизно у 1987 році сам особисто «розбивав» фундамент під дачний будинок та доставляв будівельні матеріали. Кошти на будівництво будинку давав батько ОСОБА_6, будівництво закінчено приблизно у 2003 році, збудовано 2-поверховий будинок, який всередині оштукатурений, вставлені вікна, двері.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 являвся її рідним братом, який у 1984 р. одружився з ОСОБА_6, їх шлюб був розірваний у 2014 році. У 1987 році брат взяв земельну ділянку, на якій у 1987-1992 роках збудували дачу за кошти батьків ОСОБА_12. Їй відомо, що у 1997 р. ОСОБА_6 виїхала на заробітки у Грецію, звідки передавала ОСОБА_8 кошти, однак їй невідомо, на що ті кошти той витрачав. Знає, що в даний час дачу доглядає ОСОБА_3.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що з 1980 року працював разом з ОСОБА_8 та знаходився з ним у дружніх відносинах. Приблизно у 1988 році за кошти батька ОСОБА_6 почали будувати дачу, він приймав безпосередню участь у будівництві, почали з фундаменту і закінчили дахом , будівництво завершили приблизно у 1991 році, до від'їзду ОСОБА_6 у Грецію.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, суд встановив наступні обставини.

Конституцією України (статті 3,21,24,55) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Як значиться в рішенні суду від 04.03.2014р., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 20.10.1984 року зареєстрували шлюб, дітей від даного шлюбу не мали, та за рішенням суду від 04.03.2014 року даний шлюб був розірваний ( а.с.23).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 такий виданий ОСОБА_8 22 грудня 1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Ставчанської сільської ради від 09.02.1995 року, на земельну ділянку площею 0,0519 га, яка розташована на території Ставчанської сільської ради на землях садівничого товариства «Ватра» та призначена для ведення садівництва( а.с.5-6,13).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22.11.2017р., земельна ділянка площею 0,0518 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розташована в Садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» Ставчанської сільської ради , призначена для ведення садівництва та значиться за ОСОБА_8 на підставі державного акту НОМЕР_3(а.с.125).

Згідно Технічного паспорту на садовий (дачний) будинок НОМЕР_4, виготовлений станом на 04.07.2018 року, в садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» за адресою АДРЕСА_1 знаходиться 2-поверховий будинок загальною площею 76,6 кв.м.( а.с.160-163).

Інформація про можливих власників чи користувачів даного будинку відсутня.

Як слідує з копії Спадкової справи №23/2016, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 56 років у м. Львові, який 09.01.2014 року склав заповіт, за ким все своє майно заповів ОСОБА_3 (а.с.114,117).

14.12.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 09.01.2014р. після смерті ОСОБА_8( а.с.113).

03.05.2017р. ОСОБА_7 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_8( а.с.128).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 09.08.2014 року зареєстрували між собою шлюб ( а.с.131).

Статтею264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти),якими обґрунтовувалися вимоги і та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов'язком суду.

Звернувшись до суду, позивач просить «визнати за нею право власності на ? земельної ділянки, на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району згідно акту про право приватної власності ( актовий запис №375) та ? садового будинку, що збудований на даній земельній ділянці».

Однак, в позовній заяві не вказано ( не конкретизовано), право власності на ? якої саме земельної ділянки ОСОБА_6 просить визнати за нею, оскільки не зазначено кадастровий номер такої земельної ділянки, її розміри, площу, місце знаходження, і так же само щодо ? садового будинку( його місце знаходження, розміри, площу).

Тому суд, дотримуючись приписів ст.13 ЦПК України про розгляд справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

При вирішенні даного спору суд, у відповідності з ч.4 ст.77 ЦПК України, не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Зокрема, суд не приймає до уваги, що при житті ОСОБА_8 являвся власником земельної ділянкиплощею 0,0518 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розташованої в Садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» Ставчанської сільської ради, призначеної для ведення садівництва, а також наявність в садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» за адресою АДРЕСА_1 2-поверхового будинку загальною площею 76,6 кв.м., оскільки позивачем не ставилась вимога про можливе визнання за нею права власності на ? частини саме цих земельної ділянки та будинку.

Зокрема, у позовній заяві позивач стверджує, що земельну ділянку, на якій вона з ОСОБА_8 збудували спірний дачний будинок, була приватизована останнім 22.12.2015 року, однак суду не подано будь-яких доказів на підтвердження даного факту (існування такої земельної ділянки), та подані докази на підтвердження набуття ОСОБА_8 у власність земельної ділянки ще у 1995 році.

З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючисьст.ст.3-5,10,81,133,141,258-259, 263-265,273, 351-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про визнання за ОСОБА_6 право власності на ? земельної ділянки, на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району згідно акту про право приватної власності ( актовий запис №375) та ? садового будинку, що збудований на даній земельній ділянці, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повне рішення виготовлено 16.11.2018 р.

СуддяМ. О. Кіпчарський