Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2018 Справа №607/8775/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П., Стус К.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними, усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними, усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини, відповідно до якого з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати нею не чинити йому перешкод у спілкуванні, зустрічах, вихованні, відпочинку. Також, просить встановити, з метою здійснення прав на участь у вихованні дитини, графік спілкування з дитиною в такий спосіб: І-ІІІ субота місяця з 12.00 год. до 20.00 год., ІІ-ІV неділя місяця з 12.00 год. до 20.00 год.; кожну п»ятницю з 16.00 год. по 20.00 год.; зустрічі повинні відбуватися без присутності матері в місцях культурно-розважального, начального характеру призначених для повноцінного відпочинку та навчання дітей, а також за місцем проживання батька; зустрічі повинні відбуватися на власний розсуд батька у місцях та у спосіб, що не суперечить нормам чинного законодавства України, яке регулює питання захисту прав дітей та нормам моралі; зустрічі повинні відбуватись без присутності матері в місцях для участі у родинних святах батька дитини та його близьких родичів та державних святкових днях і релігійних свят. Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні і вихованні батька дитини, не порушувати право батька на безперешкодне спілкування з дитиною у будь-який день тижня та часу доби за умови погодження з матір»ю дитини або крайньої необхідності. З метою здійснення прав на участь батька із дитиною встановити спільне проведення часу (дозвілля) і відпочинок та оздоровлення батька дитини ОСОБА_1 із своєю дитиною ОСОБА_4 без участі матері у зимовий період на протязі двох тижнів і у літній період на протязі двох тижнів із правом батька самостійного вибору способу і території проведення відпочинку оздоровлення чи дозвілля.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони із 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.10.2015 року розірвано. Сторони не можуть досягти згоди щодо участі батька у вихованні дитини, особистому спілкуванні. Зазначив, що відповідач не допускає його до сина, не дає можливості спільно проводити час із ним. Також, перешкоджає позивачу у проведенні спільного відпочинку під час шкільних канікул із сином, безпідставно на його думку госпіталізує дитину в лікарню. Враховуючи таку поведінку відповідача, позивач звертався у службу у справах дітей Тернопільської міської ради та в комісію з питань захисту прав дитини, за наслідками якого було встановлено графік побачення дитини з батьком. Однак, відповідач рішення комісії не виконує та чинить відповідачу перешкоди у виконання свого батьківського обов»язку. Також, у липні 2017 року позивач мав намір із дитиною відвідати Азовське море з метою проведення відпочинку на ньому із дитиною, однак відповідач дитину безпричинно не відпустила. Аналогічний випадок трапився у червні 2017 року під час наміру відвідати відпочинок у с.Касперівці на річці Серет, однак відповідач безпричинно госпіталізувала дитину у лікарню, що на думку позивача є способом вчинення йому перешкод у цьому.

Відповідач ОСОБА_3 позовних вимог не визнала, подала відзив на позов відповідно до якого зазначила, що вона не перешкоджає позивачу у спілкуванні та побаченні з їх неповнолітньою дитиною та дотримується встановленого графіку побачень, визначених комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради від 02.06.2017 року №156. Зазначила, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у Тернопільській міській комунальній лікарні у лікаря педіатра з приводу хвороби функціональний розлад жовчного міхура. У зв»язку із виявленням у дитини зазначеним захворюванням її було госпіталізовано у лютому 2017 року у Тернопільську міську дитячу комунальну лікарню, де вона проходила курс лікування з 09.02 по 17.02.2017 року. Крім цього, таке лікування дитина проходила у цій же лікарні з 27.06. по 07.07.2017 року. Зазначила, що лікування дитини проводилось до того, як позивач виявив намір повезти дитину на оздоровлення у червні-лютому 2017 року. Також вказала, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні неповнолітнього сина, потрібно виходити із обставин проживання дитини, графіку навчання дитини та вважає, що визначений позивачем спосіб спілкування порушуватиме звичний порядок та життя дитини. Вважає графік запропонований позивачем таким, що не відповідає інтересам дитини. Вважає, що побачення позивача із дитиною щоп»ятниці з 16.00 до 20.00 год. не відповідає інтересам дитини, оскільки батько не залишає часу дитині на власні потреби. Також побачення до 20.00 год. в осінньо-зимовий період вважає неприйнятним з урахуванням віку дитини та погодними умовами, а також ІІ-VІ неділі місяця з 12.00 до 20.00 год. у період навчального процесу. Пропонує визначити дні побачень щосуботи з 14.00 до 18.00 год. Також вважає, що вимога позивача яка стосується побачень І-ІІІ суботи місяця з 12.00 до 20.00 год. також не відповідає інтересам дитини, оскільки дитина потребує проведення вільного часу із своїми друзями, а тому вважає, що слід встановити час побачень щосуботи з 14.00 до 18.00 год. на період навчального процесу та з 12.00 до 18.00 год. кожну І-ІІІ суботу на період літніх канікул. Також відповідач зазначила, що вона не перешкоджає у побаченні дитини із бабою чи дідом, з боку батька дитини та не обмежує зазначені побачення у часі. Вважає, що слід встановити наступний графік побачень позивачу із неповнолітньою дитиною ОСОБА_4: на період літніх канікул: щоп»ятниці з 17.00 до 20.00 год; І-ІІІ субота місяця з 12.00 до 18.00 год., ІІ-VІ неділя місяця з 14.00 до 20.00 год., у межах міста Тернополя. На період навчального процесу: щосуботи з 14.00 до 18.00 год.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнала, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наведених нею у відзиві обставин. Вважає, що при винесенні рішення слід врахувати інтереси дитини, а також те, що проведення оздоровлення дитини позивачем має відбуватись у присутності матері та після зняття дитини із диспансерного обліку у лікувальному закладі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з»явився подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, підтримав графік побачення батька з дитиною ОСОБА_4, який було складено у висновку органу опіки та піклування.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду у даній справі від 13.06.2018 року було проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2007 року, який на даний час розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.10.2015 року.

У даному шлюбі народився син ОСОБА_4 06 травня 2008 року (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №072753, видане 21.05.2008 р. відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області), який проживає разом із матірю ОСОБА_3.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 02 червня 2017 року №156 «Про участь батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4Р.», рекомендовано батькові ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дитини ОСОБА_4 відповідно до графіку спілкування на літній період, побачення повинні відбуватись без присутності матері в місцях розважального характеру призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька. Рекомендовано ОСОБА_3 поважати батьківські права ОСОБА_1, не чинити перешкоди у спілкуванні батька із сином, а батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов»язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати.

Як вбачається із виписних епікризів з карти стаціонарного хворого, наданих відповідачем, неповнолітній ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні Тернопільської міської комунальної лікарні з 09.02.2017 року по 17.02.2017 року, з 27.06.2017 року по 07.07.2017 року, з 02.01.2018 року по 05.01.2018 року із діагнозом функціональний розлад жовчевого міхура за гіпотонічним типом, та йому рекомендовано диспансерне спостереження у педіатра, лікувальне харчування, лікування в реабілітаційному відділенні через 3 місяці, повторне стаціонарне лікування через шість місяців.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка працює дільничним дитячим педіатром та надавала направлення на стаціонарне лікування неповнолітнього ОСОБА_4, підтвердила суду наявність у дитини зазначеного захворювання та необхідності його стаціонарного лікування у період загострення виявленої у нього хвороби розлади жовчевого міхура за гіпотонічним типом. Також зазначила, що неповнолітньому ОСОБА_4 не протипоказаний літній відпочинок та оздоровлення на морі, але у період стійкої ремісії, а також санаторно-курортне лікування.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо усунення перешкод батькові ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 шляхом встановлення графіку побачень, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 квітня 2018 року №256, рекомендовано ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дитини ОСОБА_4 відповідно до графіку спілкування у навчальний період дитини в такі дні: щоп»ятниці з 14.00 год. до 18.00 год.; щосуботи з 14.00 год. до 18.00 год. У літній період: щоп»ятниці з 17.00 год. до 20.00 год., І-ІІІ субота місяця з 12.00 до 18.00 год., ІІ-ІV неділя місяця з 14.00 год. до 20.00 год. Побачення повинні відбуватися без присутності матері в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька. В канікулярний період оздоровлення батьком дитини проводити за попередньою домовленістю із матір»ю дитини та за бажанням дитини. Також у зазначеному висновку відмічено, що психологом консультантом Тернопільської міської психолого-медико-педагогічної консультації ОСОБА_6 проведено бесіду з малолітньою дитиною ОСОБА_4 під час якої з»ясовано, що ОСОБА_5 однаково тепло любляче висловлюється про батька та матір дитини. Дитині подобається проводити час з батьком та його родиною, але надовго він з ним залишатися не хоче.

Судом при вирішенні спору, відповідно до вимог ст..171 СК України, за участю психолога та батьків, було заслухано думку неповнолітнього ОСОБА_5 щодо участі батька у спілкуванні з ним та проведення побачень та відпочинку, під час якої він вказав, що батько приходить до нього та він охоче із ним спілкується. Бажає надалі із ним зустрічатись та спілкуватись.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України , той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Статтею 171 СК України передбачено, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Вирішуючи питання щодо віку, з якого думка дитини має враховуватися, суд по аналогії закону враховує правову позицію частини 1 статті 218 СК України, зі змісту якої випливає, що думка дитини має бути врахована, якщо вона (дитина) досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Суд проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_4, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд враховує думку неповнолітнього ОСОБА_4, висновок органу опіки та піклування, пояснення матері та батька дитини, якнайкращі інтереси дитини, приходить до висновку, що побачення дитини з батьком слід проводити із врахуванням графіку побачень батька з дитиною, запропонованих органом опіки та піклування, без присутності матері. В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення позивачем своєї неповнолітньої дитини слід проводити за попередньою домовленістю із матір»ю дитини, з урахуванням бажанням самої дитини та стану її здоров»я, без присутності матері. При цьому, суд вважає, що зазначений графік спілкування позивачем із дитиною враховує інтереси дитини, її життя та стан здоров»я, зайнятість у навчальному процесі, дозвіллі та відпочинку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд зазначає, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували чинення перешкод останньому з боку відповідача щодо побачень та спілкування з неповнолітнім ОСОБА_4, а тому вважає, що позов у частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язання нею не чинити йому перешкод у спілкуванні, зустрічах, вихованні, відпочинку не підлягає до задоволення. При цьому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що відповідач умисно здійснює госпіталізацію неповнолітнього ОСОБА_5 у лікувальний заклад під час того, коли ОСОБА_1 має намір оздоровити дитину, оскільки такі твердження спростовано виписками із лікувального закладу з історії хвороби неповнолітньої дитини, а також поясненнями дільничного педіатра ОСОБА_5

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. 141, 153, 159, 171 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання дій неправомірними, усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 графік побачень та спілкування з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке проводити в такі дні:

у навчальний період дитини:

щоп»ятниці з 14.00 год. до 18.00 год.

щосуботи з 14.00 год. до 18.00 год.

у літній період:

щоп»ятниці з 17.00 год. до 20.00 год.

І-ІІІ субота місяця з 12.00 до 18.00 год.

ІІ-ІV неділя місяця з 14.00 год. до 20.00 год.

Побачення та спілкування повинні відбуватися без присутності матері в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька.

В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення ОСОБА_1 своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4 проводити за попередньою домовленістю із матір»ю дитини, з урахуванням бажанням самої дитини та стану її здоров»я, без присутності матері.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлене 24 листопада 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_7