ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/17/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Сович Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10483/16-ц за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2018 року, постановленого суддею Снігурським В.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 22 жовтня 2010 року було укладено договір № б/н, за умовами якого відповідачкою отримано кредит у розмірі 8600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 12230,58 грн., яка складається: 7973,96 грн. - заборгованість за кредитом; 3098,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 558,60 грн. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з цим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором у розмірі 12230,58 грн. та судові витрати в розмірі 1378 грн.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2018 року вирішено:

У задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № б/н від 22.10.2010 року в сумі 12230 грн. 58 коп. відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, зокрема, розрахунок заборгованості. Наголошує, що підписуючи заяву, клієнт-відповідачка визнала, що вона ознайомлена з усіма умовами кредитного договору та згідна з ними. Зазначає, що позивачем доведено як факт укладання договору, так і факт отримання грошових коштів.

Відповідачка у справі ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

У відповідності до вимог статей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 20 жовтня 2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом прямої і безумовної згоди позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір, що підписується підписом у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 22 жовтня 2010 року станом на 31 серпня 2018 року за відповідачкою значиться заборгованість в сумі 12230,58 грн.

Також встановлено, що відповідно до виписки руху коштів картки відповідачки №262254 (а.с. 122-129), протягом 2013 - 2016 років позивач проводив стягнення за кредитом самостійно, без дозволу відповідачки, з її пенсійної картки.

На підтвердження цих обставин позивач надав суду належно завірені ксерокопії Анкети-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оформленою та підписаною ОСОБА_1 22 жовтня 2010 року, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN №2885, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_1, складеної 22 жовтня 2010 року та підписаної ОСОБА_1 та витяг з Умов та Правил банківських послуг ПАТ КБ ПриватБанк, затверджені наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила банківських послуг ПАТ КБ ПриватБанк не містять підпису відповідачки ОСОБА_1, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови і Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідачка, підписуючи Анкету-заяву. Крім того, розрахунок наданий позивачем за договором б/н від 22 жовтня 2010 року не є належним та допустимим доказом, оскільки протягом 2013-2016 років банк самостійно, без дозволу відповідачки проводив стягнення з її пенсійної картки.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.І ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України між сторонами 22 жовтня 2010 року було укладено договір приєднання б/н, відповідно до якого відповідачка надала згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", що викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком.

Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання всіма сторонами.

Як вбачається з наданого розрахунку Банк свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі 8600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Разом з тим, в порушення умов договору та вимог Закону відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 31 серпня 2016 року у відповідачки перед Банком виникла заборгованість у розмірі 12230,58 грн., яка складається: 7973,96 грн. - заборгованість за кредитом; 3098,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 558,60 грн. - штраф (процентна складова).

Колегія суддів також не погоджується з висновками суду, що покладені в основу відмови у позові, що на Умовах та Правилах надання банківських послуг, наданих позивачем та долучених до матеріалів справи, відсутній підпис ОСОБА_1 і ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою укладеного сторонами договору банківських послуг.

Дійшовши такого висновку, суд першої інстанції не вказав, на які інші Умови та Правила погоджувалась відповідачка, підписуючи анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги той факт, що згідно наданого розрахунку, відповідачка отримала суму кредиту, фактично користувалася кредитними коштами і, таким чином, визнала, що він був укладений на умовах визначених анкеті-заяві і Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Факт користування кредитними коштами відповідачка не заперечила.

У відповідності до ч.3 ст.1066 ЦК України банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п.1.1.3.1.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання коштів з рахунків клієнта.

Таким чином, колегія суддів встановила наявність передбачених законом підстав для списання на погашення кредитної заборгованості коштів з рахунку відповідачки, а тому відмова у задоволені позову з цих підстав є неправомірною.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку відповідачка мала на увазі інші Умови та Правила банківських послуг ПАТ КБ ПриватБанк, відмінні від затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено судом з порушення норм матеріального права і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, воно не може залишатися в силі.

При розгляді справи судом першої інстанції відповідачка заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог банку порядку визначеному ч. 4 ст. 267 ЦПК України не подавала і цими обставинами позов не заперечувала.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Крім того, відповідно частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1378,00 грн. та апеляційної скарги в розмірі 2067,00 грн., на загальну суму 3445,00 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2018 року скасувати і постановити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", код ЄДРПОУ - 12230,58 грн., яка складається: 7973,96 грн. - заборгованість за кредитом; 3098,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 558,60 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", код ЄДРПОУ, 3445 грн. 00 коп. - судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 31 жовтня 2018 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

ОСОБА_2