Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1457/18
Провадження № 2-о/321/55/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2018 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.,

за участю секретаря Бородіної І.В.,

представника заявника - ОСОБА_1,

представника Михайлівського районного сектору

Управління державної міграційної служби України

в Запорізькій області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Михайлівський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року,

В С Т А Н О В И В:

До Михайлівського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовує наступним.

Він народився 22.08.1958 року в м.Кисловодськ Ставропільського краю Російської Федерації. Після закінчення навчання та проходження служби в зброїних силах переїхав до м.Запоріжжя, Україна. В 1981 році став працювати на різних посадах підприємств звязку.

10.04.1984 року був прийнятий на посаду начальника виробничої лабораторії Запорізького відділення транспортування пошти, де пропрацював до 30.02.1994 року, після чого був звільнений за власним бажанням. В період з 05.06.1985 року до 10.09.1996 року був прописаний та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, гуртожиток разом з сімєю. Після закінчення роботи з Запорізького відділення транспортування пошти, він разом з сімєю переїхав на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2, де мешкає по теперішній час.

На теперішній час він досяг пенсійного віку та має право отримувати пенсію за віком, однак через відсутність паспорта громадянина України оформити пенсію не має можливості.

Станом на 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території України.

В 2018 році він звернувся до Михайлівського РС УДМС України в Запорізькій області з метою отримати паспорту громадянина України, але у видачі паспорту йому було відмовлено в звязку з не встановленням належності громадянства.

Зважаючи на викладене, заявник просить суд встановити факт того, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник заявника адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні на задоволенні заяви ОСОБА_3 наполягав, посилаючись на викладені в ній обставини, які обґрунтовував долученими до неї доказами.

Представник заінтересованої особи Михайлівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судовому засіданні вважала, що заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини підтверджуються наданими доказами.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 315 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 а) Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.8-9) уродженець Російської Федерації, Ставропольський край, м.Кисловодськ.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3 в 1981 році став працювати на різних посадах підприємств звязку. 10.04.1984 року був прийнятий на посаду начальника виробничої лабораторії Запорізького відділення транспортування пошти, де пропрацював до 30.02.1994 року, після чого був звільнений за власним бажанням. (а.с.6-7).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 11-ЖС № 326937 виданого 28 лютого 1986 року м.Запоріжжя відділ ЗАГС Жовтневого райвиконкому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 28 лютого 1986 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 28 лютого 1986 року зроблено запис № 98. (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження серії 111-ЖС № 405282 виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Запоріжжя 10 грудня 1986 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії 111-ЖС № 479480 виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Запоріжжя 12 липня 1990 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13).

З довідки про реєстрацію місця проживання № 04-26/1-10703 від 12.11.18 року вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, гуртожиток з 05.06.1985 року до 10.09.1996 року (а.с. 5).

В 2018 році заявник звернувся до Михайлівського РС УДМС України в Запорізькій області з метою отримати паспорту громадянина України, але у видачі паспорту йому було відмовлено, у звязку з не встановленням належності громадянства (а.с.4).

Враховуючи, що постійне безперервне проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, має для заявника юридичне значення, тому зазначений факт підлягає встановленню судом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263-265, 268, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Михайлівський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець, м.Кисловодськ, Ставропольського краю, Російської Федерації, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7