Cправа № 563/1512/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді Кулика Є.В.

при секретарі Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 11 488 грн. 66 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 10.04.2008 року, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на виконання зобов'язань перед банком підписавши заяву та Умови і правила надання банківських послуг. Однак договірних зобов'язань відповідач не дотрималася, внаслідок чого станом на 19.10.2017 року виникла заборгованість в сумі 11 488 грн. 66 коп. Покликаючись на викладені обставини, просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, але подала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає частково і просить суд зменшити суму стягнення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 10.04.2008 року, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на виконання зобов'язань перед банком підписавши заяву та Умови і правила надання банківських послуг. Однак договірних зобов'язань відповідач не дотрималася, внаслідок чого станом на 19.10.2017 року виникла заборгованість в сумі 11 488 грн. 66 коп., яка складається з: 510 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом; 1 535 грн. 39 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 419 грн. 44 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 523 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова).

Укладений із банком кредитний договір відповідач в судовому порядку не оспорила, у зв'язку з чим він відповідно до правил ст.204 ЦК України він є правомірним.

Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання), відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов а вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що зобов'язання не виконано, що відповідачем не оспорено. На час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки встановлений законом може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України).

За загальним правилом період за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України) (постанова ВСУ № 6-100цс14 від 03.09.2014 року, постанова ВСУ № 6-474цс16 від 18.05.2016 року).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість по тілу кредиту становить 510 грн. 56 коп., а розмір нарахованої пені - 8 419 грн. 44 коп.

При невиконанні позичальником умов, передбачених договором, банк зобов'язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку.

Будучи обізнаним, що позичальник тривалий час фактично перестав сплачувати належні за кредитним договором платежі на погашення боргу, у зв'язку із чим зростала сума заборгованості, банк з травня 2015 року (з дати останньої проплати заборгованості по кредитному договору) не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків близько трьох років, що свідчить про те, що своїми діями банк сприяв збільшенню розміру пені.

З урахуванням положень ст.10 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач своїми діями сприяв збільшенню розміру пені, а тому наявні підстави для зменшення її розміру.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п.6 ч.1 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, з врахуванням встановлених обставин у справі - розміру збитків та дій позивача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені із суми 8 419 грн. 44 коп. до 500 грн.

Між тим, у позовних вимогах ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, необхідно відмовити з огляду на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов' язковою для всіх судів України.

Оскільки даним рішенням стягується пеня за несвоєчасність сплати боргу, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів необхідно відмовити, оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те саме порушення не допускається.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути загальну суму в розмірі 2 545 (дві тисячі п'ятсот сорок п'ять) грн. 95 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, з відповідача необхідно стягнути 354 грн. 60 коп. (11 488, 66 : 2 545, 95 = 4,51252381; 1600 : 4,51252381 = 354 грн. 60 коп.)

Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.ст.204, 526, 527, 551, 599, 610-612, 616, 623, 624, 629 ЦК України, ст.ст.10, 12, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської облаті, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 квітня 2008 року в розмірі 2 545 (дві тисячі п'ятсот сорок п'ять) грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської облаті, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 354 (триста п'ятдесят чотири) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Є.В. Кулик