Ухвала

1 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 204/6874/16-ц

провадження № 61-1088ск17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області

від 6 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент надання адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року на розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було надіслано касаційну

скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 17 листопада 2017 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, оскільки заявнику необхідно доплатити судовий збір.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області

від 6 червня 2017 року передано на розгляд до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки заявник у встановлений судом строк, станом на 1 лютого

2018 року, не виконав вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року щодо усунення недоліків касаційної скарги, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393, пунктом 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області

від 6 червня 2017 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь