Справа № 461/4524/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/6635/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Копняк С.М.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю ОСОБА_2, представників державного територіально- галузевого об'єднання «Львівська Залізниця» - Пантюшевої Н.М. та Кобко О.Л.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного територіально- галузевого об'єднання «Львівська Залізниця» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом у якому з урахуванням уточнених вимог від вересня 2017 року просив стягнути з державного територіально - галузевого об'єднання «Львівська Залізниця» на його користь 1 100 000 гривень моральної шкоди за неналежне протезування зубів що мало місце у 1981, 1982 та 1983 роках, що призвело до його захворювання на даний час (а.с.2-5; 52-55).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що він не надав суду жодного належного доказу, який би підтверджував, те, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, не зазначено ким саме йому було проведено протезування у 1981-1983 роках, а також не довів обґрунтованість позовних вимог іншими засобами доказування, тобто не встановлено прямого причинно-наслідкового зв»язку між погіршенням стану здоров»я ОСОБА_2 та діями відповідача, - не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ним було подано суду письмові докази, які перелічені в судовому рішенні, і якими, безспірно документально підтверджено, що встановлені позивачу у 2015 році діагнози: адентія часткова вторинна , ускладнена деформацією зубних дуг, алергічний стоматит, гінгівіт на грунті хімічної алергії, гальваноз в анамнезі, набуті імунодефіцитні порушення інфекційно-алергічної форми хронічного перебігу в стані загострення, - були наслідком встановлення йому поліклінічними відділеннями Львівської залізниці (тобто підрозділами відповідача, які не є юридичними особами) в 1981 році зубних протезів із спаяної (а не цільнолитої) нержавіючої сталі, та в 1983 році - зубних протезів із комбінованого сплаву (пластмаси і золота), а не із цільнолитого металу, тобто з порушенням технології виготовлення зубних протезів.

Крім цього вказує, що, в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи і не роз»яснив йому що для встановлення характеру і ступіня ушкодження здоров»я та проведення клініко-експертної оцінки якості надання йому медичної допомоги в умовах поліклініки Львівської залізниці, а саме зубного протезування здійсненого 02.04.1981 р. та 18.08.1983 р., та негативних наслідків неналежного надання ОСОБА_2 вищезазначеної допомоги, він вправі був заявити про призначення судово-медичної експертизи в суді.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, поясненняпредставників державного територіально- галузевого об'єднання «Львівська Залізниця» - Пантюшевої Н.М., Кобко О.Л. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст.1172 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 02 квітня 1981 року в поліклініці Львівської залізниці ОСОБА_2 було здійснено протезування зубів, а саме встановлено мостовидні протези, виготовлені із сплаву нержавіючої сталі.

Згідно записів амбулаторної книжки, у нього виник гальвоноз порожнини рота, хронічний фаринго-лорингіт, глосалгія (реакція на хіміко шкідливі речовини), внаслідок порушення технології виготовлення мостовидних протезів із сплаву нержавіючої сталі /а.с.11,12,13/.

За результатами проведеного обстеження спеціалістами кафедри ортопедичної стоматології Львівського медичного інституту було рекомендовано встановити йому зубні протези, виготовлені по однотипній технології з нержавіючої сталі /а.с.14/.

08 липня 1992 року ОСОБА_2 було встановлено діагноз: алергічний стоматит, гінгівіт на грунті хімічної реакції, гальваноз /а.с.20/.

10 червня 2015 року позивач пройшов медичне обстеження в Стоматологічному медичному центрі Львівського національного медичного інституту та Консультативній поліклініці Львівської обласної клінічної лікарні, в результаті якого встановлено діагнози: адентія часткова вторинна, ускладнена деформацією зубних дуг, алергічний стоматит, гінгівіт на грунті хімічної алергії, гальваноз в анамнезі, набуте імунодефіцит не порушення інфекційно-алергічної форми хронічного перебігу в стані загострення /а.с.27, 28/

Як убачається з висновку за результатами клініко-експертної оцінки від 07 квітня 2016 року, провести клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги ОСОБА_2 в умовах поліклініки Львівської залізниці, а саме зубного протезування здійсненого 02 квітня 1981 року та 18 серпня 1983 року не видається можливим так як зазначені у заяві зубні конструкції відсутні в ротовій порожнині заявника /а.с.31-33/.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, не зазначено ким саме йому було проведено протезування у 1981-1983 роках, а також не довів обґрунтованість позовних вимог іншими засобами доказування, тобто не встановлено прямого причинно-наслідкового зв'язку між погіршенням стану його здоров'я у 2015 році та діями позивача у 1981-1983 роках.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Крайник Н.П.

Копняк С.М.