Провадження № 2-з/761/295/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участі секретаря Малашевського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 не було надано необхідних документів для виникнення права власності та проведення реєстраційних дій, оскільки була відсутня згода усіх співвласників житлового будинку.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.01.2018 року, позивач просила суд визнати протиправними та скасувати рішення державних реєстраторів про реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкти житлової нерухомості, а саме квартири: №№ 1, 2, 3, 4 , 5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 таа просила суд припинити право власності ОСОБА_4 на вказані приміщення.

16 травня 2018 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій вона просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру №1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; квартиру №2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; квартиру №3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; квартиру №4, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; приміщення №5, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000. Заборонити ОСОБА_4 або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме - звертатись до акредитованих суб'єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних об'єктів нерухомого майна: квартиру №1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартиру №2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартиру №3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартиру №4, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000 та реєстраційний номер: 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; приміщення №5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна:000, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_4 під час розгляду іншої справи №761/1800/17, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису про скасування державної реєстрацію прав та їх обтяжень, яка розглядається Шевченківським районним судом м. Києва, було скасовано державну реєстрацію на житлове приміщення мансардного поверху, загальною площею 388 м.кв., що розташоване в будинку по АДРЕСА_1 (далі - «Мансардний поверх»), державна реєстрація якого була предметом спору по цій справі, здійснено поділ мансардного поверху на окремі квартири та зареєстровано за собою право власності на квартири №1, № 2, №3. Крім того, позивач вказує, що спір щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесення запису про скасування державної реєстрації прав і їх обтяжень на Мансардний поверх розглядався в порядку адміністративного судочинства, в рамках розгляду якої було також подано заяву про забезпечення позову, однак судом було відмовлено в її задоволенні. Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що під час розгляду вищевказаних справ не було забезпечено позови, ОСОБА_4 звернувся до Державних реєстраторів та незаконно перереєстрував Мансардний поверх в відособленні приміщення - квартири 1-4 в будинку по АДРЕСА_1.

Також, позивач вказує, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа 761/23330/16- ц за первісним позовом ОСОБА_4 про припинення спільної часткової власності, виділення майна в натурі та визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування приміщеннями, предметом розгляду якої є приміщення цокольного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1. Незважаючи на те, що виділення приміщень в натурі та встановлення порядку користування ними на цокольному поверсі в будинку по АДРЕСА_1 є предметом спору у даній справі, ОСОБА_4здійснив поділ приміщень на цокольному поверсі на окремі квартири та зареєстрував за собою право власності на ізольовані об'єкти нерухомого майна - квартиру № 4 та приміщення № 5. Такі дії ОСОБА_4 призвели до неможливості виконання рішення суду у справі №761/1800/17 та у справі 761/23330/16-ц у випадку задоволення позову, оскільки індивідуальний реєстраційний номер нерухомого майна після державної реєстрації про державну реєстрацію поділу Мансардного поверху вже виключений з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а перелік приміщення перетворені в ізольовані об'єкти нерухомого майна. Відсутність арешту на вказані приміщення дає ОСОБА_4 можливість вільно ними розпоряджатись, відчужити дане нерухоме майно, що фактично призведе до істотних труднощів у виконанні рішення суду, яке може бути прийняте в результаті розгляду даної справи по суті, оскільки, як вказує, позивач, на веб -сайті www.olx.ua наявні оголошення про продаж квартир в будинку по АДРЕСА_1. Таким чином, позивач вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову. Окрім того, позивач вказує, що нею внесено грошові кошти в сумі 20 000 грн. на депозитний рахунок суду в якості зустрічного забезпечення на виконання вимог ухвали суду від 13 квітня 2018 року з запізненням, у зв'язку з тим, що вона була не обізнана про порядок виконання ухвали в частині зустрічного забезпечення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року заяву позивача про забезпечення позову у вказаній справі було частково задоволено. Заборонено акредитованим суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб'єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державного реєстратора здійснювати будь які реєстраційні дії (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних об'єктів нерухомого майна: квартири №1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, квартири №2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, квартири №3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, квартири №4, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, приміщення №5, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2018 року, ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви позивача в цій частині про забезпечення позову було відмовлено. Як зазначила колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, заявником не надано належних доказів, які б підтверджували намір відчужити спірне майно. Крім того, законом не передбачено можливість заборонити вчиняти будь-які дії особі, яка не є стороною у справі.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що, в той же час, позивач при усуненні зазначених недоліків і при належному обґрунтуванні не позбавлена можливості звернутися знову до суду з відповідною заявою.

Ухвалою суду від 13 квітня 2018 року заяву позивача про забезпечення позову у вказаній справі було частково задоволено та зобов'язано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести 20 000 (двадцять тисяч) грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва в якості зустрічного забезпечення позову.

Разом з тим, у зв'язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду щодо зустрічного забезпечення, ухвалою суду від 25 квітня 2018 року ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення у справі скасовано.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, протокольною ухвалою суду від 15.01.2018 року ОСОБА_17 було залучено у справі в якості співвідповідача за клопотанням позивача.

З наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо визнання протиправними дій державних реєстраторів, скасування державної реєстрації та припинення права власності щодо об'єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та заявлений позивачем захід забезпечення позову в частині заборони відповідачу ОСОБА_17 або його уповноваженим представникам вчиняти реєстраційні дії щодо наведеного майна, є взаємопов'язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких вона звернулась до суду, оскільки у випадку вчинення відповідачем подальших дій щодо звернення до державних реєстраторів із заявами про проведення реєстраційних дій призведе до ускладення виконання рішення суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між одним із заходів до забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Також, до заяви про забезпечення позову позивачем долучено докази, які підтверджують намір відповідача відчужити майно, стосовно якого було проведено спірні реєстраційні дії, а тому невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе відчужити спірне майно на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, заборона вчиняти реєстраційні дії не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

З приводу вимоги позивача щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; квартиру №2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; квартиру №3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; квартиру №4, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000; приміщення №5, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачем необґрунтовано наявність зв'язку між одним із заходів до забезпечення позову (накладення арешту на спірне майно) та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову фактично є обмеженням конституційних прав особи на розпорядження його власністю та не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому суд не знаходить обгрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині.

Відтак, враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом до забезпечення позову (забороною вчиняти певні дії) та предметом позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме - звертатись до акредитованих суб'єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних об'єктів нерухомого майна: квартиру №1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартиру №2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартиру №3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартиру №4, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000 та реєстраційний номер: 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; приміщення №5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна:000, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Окрім того, суд також враховує інтереси відповідача у справі, шляхом вирішення питання щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч.5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

При цьому, суд враховує вимоги щодо співмірності вказаних заходів зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову та приходить до висновку про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та ОСОБА_4, за участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності, - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме - звертатись до акредитованих суб'єктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних об'єктів нерухомого майна: квартири №1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартири № 2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартири № 3, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; квартири № 4, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 000 та реєстраційний номер: 000, що належить на праві власності ОСОБА_4; приміщення № 5, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна:000, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Дані про стягувача: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Дані про боржника: ОСОБА_4, адреса:АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Зобов'язати ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести 20 000 (двадцять тисяч) грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва.

Роз'яснити, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

В решті вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

СУДДЯ М.А. РИБАК