Справа № 2/593/57/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"26" січня 2018 р.

в складі головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання за ними права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначили, що у будинковолодінні, що в с.Нараїв по вул. Тарасівка, 18 Бережанського району Тернопільської області проживали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та вони позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Кожен із них був співвласником згаданого будинковолодіння в рівних частках. ОСОБА_5 помер 02 квітня 1994 року, після його смерті спадкове майно прийняла його дружина - позивачка ОСОБА_1, шляхом звернення із відповідною заявою в Бережанську держнотконтору, зокрема нею було успадковано грошові вклади чоловіка. ОСОБА_4 померла 03 червня 1997 року, після чого відкрилась спадщина, яку прийняв позивач ОСОБА_2, подавши заяву про прийняття спадщини в Бережанську держнотконтору. Спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за життя заповітів не складали, позивачі спадщину прийняли відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року. З приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачі звертались в Бережанську держнотконтору, але у видачі свідоцтва їм було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на імя померлих, що змусило позивачів звернутись до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, їх представник - адвокат ОСОБА_8 подав на адресу суду письмове клопотання, у якому просить справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Бережанського району Тернопільської області не з'явився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином, подав заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, взявши до уваги заяву представника позивачів, а також заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1261 ч.1 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено наступне,-

ОСОБА_5 помер 02 квітня 1994, не залишивши заповіту, після його смерті відкрилася спадщина у виді 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, якою спадкодавець правомірно володів за життя, як член колгоспного двору. Позивачка ОСОБА_1, як дружина спадкодавця є його спадкоємицею першої черги за законом і у визначений законом строк прийняла спадщину, оскільки до 6-ти місяців після смерті спадкодавця вступила в управління його спадковим майном, а також оформила своє право на частину спадкового майна після чоловіка у виді грошових вкладів. Перешкодою у спадкуванні будинковолодіння стала відсутність правовстановлюючих документів на імя померлого.

У подальшому ОСОБА_4 померла 03 червня 1997 року, за життя не залишивши заповіту, після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, якою та правомірно володіла за життя, як член колгоспного двору. Її син ОСОБА_5 помер 02 квітня 1994 року за життя не залишивши заповіту.

В силу ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5. Отже, спадкодавиця ОСОБА_4 є бабусею позивача по лінії батька, який на момент відкриття вищевказаної спадщини помер, а тому він спадкує ту частину зазначеного спадкового майна, яка б належала його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини, а саме: 1/6 частину житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області. Позивач ОСОБА_2 у визначеному законом порядку прийняв таку спадщину, оскільки до 6-ти місяців після смерті спадкодавиці вступив в управління спадковим майном, а також отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після бабусі. Своє право на спадкування згаданої частки у нерухомому майні позивач не має змоги реалізувати, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на таке майно на імя померлої.

Зазначені судом факти доведені в судовому засіданні свідоцтвом про народження ОСОБА_2, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, свідоцтвами про право на спадщину за законом, довідками ОСОБА_3 сільської ради Бережанського району Тернопільської області, іншими доказами по справі, а також фактичним визнанням позову стороною відповідача.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла спадкове майно після померлого 02 квітня 1994 року ОСОБА_5, яке складається із 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, а також що позивач ОСОБА_2, як спадкоємець по праву представлення фактично прийняв спадщину після ОСОБА_5, що залишилася після смерті 03 червня 1997 року ОСОБА_4, яка складається із 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області. Перешкодою у спадкуванні будинковолодіння стала відсутність правовстановлюючих документів на імя померлої, а тому з врахуванням позиції сторони відповідача, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 12, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1223,1261,1266 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на спадкове майно у виді 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях, що по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, яке залишилося після померлого 02 квітня 1994 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2, як за спадкоємцем по праву представлення після померлого 02 квітня 1994 року ОСОБА_5 право власності на спадкове майно у виді 1/6 частини житлового будинку із відповідною часткою у надвірних будівлях, що по вул.Тарасівка, 18 в с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, яке залишилося після померлої 03 червня 1997 року бабусі по лінії батька ОСОБА_4.

Одночасно суд роз»яснює, що відповідно до положень цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року:

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Апеляційного суду Тернопільської області.

Підпунктом 15.5, пункту 15 частини1 Розділу XIII ЦПК України ( Перехідні положення), встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи… апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду;

Одночасно суд розяснює, що відповідно до положень цивільного процесуального Кодексу України в редакції чинній до 03 жовтня 2017 року, апеляційна скарга на рішення суду могла бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подавалася апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилалася особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_9