Справа № 541/2638/17
Номер провадження 2/541/208/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 березня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю: секретаря судового засідання Олешко Н.А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК».

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 09.09.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 11616,50 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця.

При цьому відповідач дав свою згоду, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір.

В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 09 вересня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 24731,95 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 11317,03 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3891,98 грн., заборгованості за пенею та комісією 9053,60, а також штрафу відповідно до пункту п. 2.2 Генеральної угоди 469,34 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 1600,00 грн.

08 грудня 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду (а.с.43).

В звязку з набранням чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу, протокольною ухвалою суду від 02 лютого 2018 року постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.49).

Представник позивача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності (а.с. 32) у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 3, 38).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що наразі перебуває в скрутному матеріальному положенні, оскільки виховує двох малолітніх дітей, що перебувають на її утриманні. Допомогу при народженні дитини, починаючи з 28.02.2018 року більше не отримує. Постійної роботи і як наслідок постійного заробітку не має. Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення суми заборгованості по пені та комісії, оскільки вважає її неспівмірною з сумою основного боргу.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Генеральної угоди від 09.09.2015 р. (а.с. 5) відповідач згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і виразив свою згоду на те, що вказана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір (а.с.8-31). Отже між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем 09.09.2015 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 11616,50 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості.

Згідно з ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит.

Відповідачем ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, внаслідок чого вона станом на 17.08.2017 року має прострочену заборгованість в сумі 24731,95 грн.( а.с. 4).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства (п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Судом встановлено, що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, що підтверджується наданими відповідачем документами, зокрема копією свідоцтва про народження від 31.08.2011 року 1-КЕ№138903 та копією свідоцтва від 24.02.2015 року І-КЕ № 217976. Допомогу при народженні дитини з 28.02.2018 року не отримує, що підтверджується довідкою від 05.03.2018 року №267, виданою УСЗН Миргородської РДА.

При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру нарахованої відповідачці пені суд, враховує складну соціально-економічну ситуацію в країні, яка призвела до зубожіння населення держави та знецінення гривні, не прості життєві обставини, які виникли у відповідачки в звязку з перебуванням на її утриманні двох малолітніх дітей, відсутністю постійної роботи, тому сума нарахованої неустойки (в даному випадку пені) підлягає в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшенню до розміру, який суд вважає справедливим з огляду на ступінь невиконання позичальником грошового зобов'язання, а саме до 5658,52 грн.

З приводу вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» про стягнення з відповідача, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, штрафу в розмірі 469,34 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, суд приходить до переконання, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення виходячи з правової позиції Верховного Суду України по справі №6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.2. Генеральної угоди сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 469,34 грн., передбаченого пунктом 2.2. Генеральної угоди.

За подачу позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

При розподілі судових витрат суд, керується положенням ч.1 ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено частково, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1349,92 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265,268,272-274, 279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 3,526, 527, 530,551, 599, 610, 623, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

в и р і ш и в :

Задовольнити частково позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК, що знаходиться в м.Києві, вул.Грушевського, 1Д, , до ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК 20867,53 грн. (Двадцять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 53 коп.) заборгованості за кредитним договором б/н від 09.09.2015 року, та 1349,92 грн. (Одну тисячу триста сорок девять гривень 92 коп.) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_4