Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2889/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_4, про стягнення компенсації частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_4, про стягнення компенсації частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Виноградівського районного суду від 30.09.2015 року за позовом відповідачки. 23.03.2016 року позивач уклав з відповідачкою договір про поділ майна, придбаного під час перебування в шлюбі, за яким відповідачка отримала квартиру, в якій вона проживає на даний час разом з дитиною.

Позивач вказує, що за відповідачкою також був зареєстрований автомобіль РЕUGЕОТ - 207, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 10FSХ46424290С, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на імя відповідачки САР900281 від 22.08.2013 року, номерні знаки АО2692ВЕ, придбаний в шлюбі з відповідачкою частково за кошти батьків позивача, а поділ цього авто не відбувся.

15.07.2017 року третя особа по справі ОСОБА_4 подав заяву №122096453 до Територіального сервісного центру 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України проведення операції «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ», і відповідно, зареєстрував даний автомобіль на себе, отримавши свідоцтво про реєстрацію ТЗ СХМ509563 та нові номерні знаки АО7694ВН. В письмовій угоді від 15.07.2017 року про купівлю-продаж автомобіля (п.1.2.) відповідачка гарантувала, що майно, яке є предметом договору, належить їй на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору в суді, тобто приховала від третьої особи той факт, що даний автомобіль є спільною власністю подружжя, в якому є половина власності, що належить йому, позивачу. Тому позивач вважає, що третя особа є добросовісним набувачем права власності на вказаний автомобіль.

Пункт 3.1. угоди від 15.07.2017 року, в якому зазначена ціна транспортного засобу в сумі 49000,00 грн. при куплі-продажу, анульована Територіальним сервісним центром 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України після отриманого звернення адвоката, з яким позивач заключив угоду про представництво в суді та правову допомогу.

Згідно відомостей, отриманих позивачем в Інтернет ресурсі, відповідачка продавала вищевказаний автомобіль за 5500,00 доларів США.

Позивачем замовлено висновок про вартість вищевказаного автомобіля (автотоварознавчого дослідження) станом на 15.09.2017 року №75 (реєстраційний номер звіту 22017_75), здійсненого оцінювачем ОСОБА_7 Миколаєвичем ПКП «Консульт». Експертом проведено детальний огляд спірного транспортного засобу та коректно оцінено його ринкову вартість станом на 15.09.2017 року в розмірі 142.822,00 гривень з врахуванням в оцінці підстав застосування як значення фізичного зносу, так і інших коефіцієнтів.

Позивач зазначає, що відповідачка здійснила відчуження автомобіля без його згоди, приховала факт продажу автомобіля, а гроші використала на свій розсуд проти його, позивача, волі, не в інтересах сімї і не на її потреби. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки на його користь компенсацію вартості половини відчуженого спільного майна подружжя - автомобіля марки РЕUGЕОТ - 207, 2011 року випуску, в сумі 71411,00 грн., а також судові витрати: 714,11 грн. судового збору, 1220,00 грн. вартості виконаної роботи по оцінці ТЗ, 4480,00 грн. витрат на правову допомогу та представництво в суді.

02.11.2017 року позивач ОСОБА_5 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу та визначає такі в загальному розмірі 5120 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_3 подала до суду заперечення проти позову, згідно якого проти позову ОСОБА_5 заперечує в повному обсязі, вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними.

Заперечення мотивовано тим, що 23.03.2016 року, після розірвання шлюбу, між позивачем та відповідачем було укладено договір поділу спільного майна подружжя, який було посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №482.

За цим договором в особисту приватну власність ОСОБА_5 перейшла квартира АДРЕСА_1, а в особисту приватну власність ОСОБА_6 - квартира АДРЕСА_2.

Майно, поділ якого відбувся, було придбано сторонами спору під час перебування у шлюбі. На момент поділу це нерухоме майно мало такі характеристики:

- квартира за адресою вул.Корятовича, 7/23 м.Виноградів (ОСОБА_5М.) - загальна площа 61,0 кв.м, ринкова вартість 246965,00 гривень;

- квартира за адресою вул.З.Космодемянської, 4/1 м.Виноградів (ОСОБА_6С.) - загальна площа 41,9 кв.м, ринкова вартість 177083,00 гривень.

Таким чином позивач ОСОБА_5 з складу спільного майна подружжя отримав у особисту приватну власність об'єкт нерухомості, більшою на 69882, 00 гривень вартістю.

Зважаючи на більшу вартість квартири, яка відійшла у власність позивача, у власності відповідачки залишився також транспортний засіб, який на момент поділу перебував у її власності.

Поділ майна подружжя було здійснено без сплати грошової компенсації (п.6 договору). Аналогічну позицію позивач і відповідачка зафіксували в п.2 даного договору: «За час перебування в зареєстрованому шлюбі нами, подружжям, було набуто в спільну сумісну власність наступне майно, яке підлягає поділу:».

Представник відповідачки посилається на положення ч.2 ст.71 СК України за яким неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, вказує, що транспортний засіб є неподільною річчю і враховуючи співвідношення вартості поділеного між подружжям Кайло нерухомого майна та керуючись принципом рівності часток подружжя у правах на майно, що є спільною сумісною власністю, позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню. Крім того, просить суд врахувати, що спільна дитина сторін спору проживає з відповідачкою, потребує постійного медичного догляду та лікування, а позивач не забезпечує того рівня утримання своєї дитини, якого вона потребує. З приводу збільшення розміру аліментів відповідачка звернулася до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Справу розглянуто у відсутність позивача за участю його представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог та просили суд такі задоволити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Справу розглянуто у відсутність відповідачки за участю її представника ОСОБА_3

Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечила з мотивів, викладених в запереченні, у задоволенні заявлених вимог просила суд відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в липні 2017 року він придбав у відповідачки ОСОБА_6 автомобіль марки РЕUGЕОТ - 207, 2011 року випуску і про те, що вказаний транспортний засіб є спільною сумісною власністю сторін йому відомо не було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача ОСОБА_5 і для придбання автомобіля марки РЕUGЕОТ він віддав сину 4000 дол. США.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також згідно частин 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Виходячи з положень частин 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені, між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що з 17 жовтня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Виноградівського районного суду від 30.09.2015 року по справі № 299/2329/15-ц шлюб між сторонами розірвано.

23.03.2016 року сторони уклали договір поділу спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №482.

За даним договором в особисту приватну власність позивача ОСОБА_5 перейшла квартира АДРЕСА_1, загальною площею 61,0 м2, ринковою вартістю 246965,00 гривень; а в особисту приватну власність відповідачки ОСОБА_6 - квартира АДРЕСА_2, загальною площею 41,9 м2, ринковою вартість 177083,00 гривень.

Крім майна, поділ якого відбувся, за час шлюбу сторони придбали автомобіль марки РЕUGЕОТ - 207, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 10FSХ46424290С, номерні знаки АО 2692ВЕ, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР900281 від 22.08.2013 року було зареєстровано на імя відповідачки ОСОБА_6

У відповідності до положень ст.60 СК України цей автомобіль є спільною сумісною власністю сторін.

Поділ вказаного автомобіля не відбувся і після розірвання шлюбу такий залишився у власності та користуванні відповідачки ОСОБА_6

15.07.2017 року відповідачки ОСОБА_6 продала зазначений вище автомобіль третій особі по справі ОСОБА_4

Цього ж дня, ОСОБА_4 подав до Територіального сервісного центру 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України заяву №122096453 про проведення операції «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ», і відповідно, зареєстрував даний автомобіль на себе, отримавши свідоцтво про реєстрацію ТЗ СХМ509563 та нові номерні знаки АО7694ВН.

В письмовій угоді від 15.07.2017 року про купівлю-продаж автомобіля (п.1.2.) відповідачка гарантувала, що майно, яке є предметом договору, належить їй на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору в суді.

Оскільки даний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності сторін, виходячи з принципу рівності часток у вказаному майні, половина від вартості відчуженого відповідачкою автомобіля належить позивачу.

Пункт 3.1. угоди від 15.07.2017 року, в якому зазначена ціна транспортного засобу в сумі 49000,00 грн. при куплі-продажу, анульована Територіальним сервісним центром 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України після отриманого звернення адвоката - представника позивача.

Згідно звіту №75 від 15.09.2017 року (реєстраційний номер звіту 22017_75) про вартість транспортного засобу - РЕUGЕОТ 207 , здійсненого оцінювачем ОСОБА_7 ПКП«Консульт», ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 15.09.2017 року складає 142822 грн.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, - в даному випадку - на підставі експертної оцінки майна.

Таки чином, оскільки відповідачка здійснила відчуження автомобіля без згоди позивача, виходячи з принципу рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності, з відповідачки слід стягнути на користь позивача компенсацію вартості половини відчуженого спільного майна подружжя - автомобіля марки РЕUGЕОТ - 207, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна 10FSХ46424290С, у розмірі заявлених позовних вимог, що становить суму 71411 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 714,12 грн., що підтверджується квитанцією від 25.09.2017 року, поніс 1220 грн. витрат за проведення оцінки ринкової вартості транспортного засобу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 75 від 19.09.2017 року та витрати на правову допомогу в розмірі 5120 грн., що підтверджуються угодою про представництво та надання правової допомоги від 23.08.2017 року, актом виконаних (наданих) робіт від 02.11.2017 року та квитанціями до прибуткового касового ордера № № 1/С, 2/С від 02.11.2017 року.

У відповідності до положень ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, п.і.н. НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, п.і.н. НОМЕР_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, компенсацію вартості половини відчуженого спільного майна подружжя в сумі 71411 грн. (сімдесят одна тисяча чотириста одинадцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, п.і.н. НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, п.і.н. НОМЕР_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати: 714,12 грн. (сімсот чотирнадцять гривень 12 копійок) судового збору; 1220 грн. (одну тисячу двісті двадцять гривень) вартості виконаної роботи по оцінці транспортного засобу; 5120 грн. (пять тисяч сто двадцять гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 05.02.2018 року.

ГоловуючийОСОБА_10