Справа № 454/2179/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/7427/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О. з участю прокурора Панькевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

16.08.2016 року позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в Генеральну прокуратуру України позивачем було направлено заяву про кримінальне правопорушення. Надалі дана заява була направлена в Прокуратуру Львівської області. З Прокуратури Львівської області скерована в Прокуратуру м. Львова, а з звідти - в Личаківську Прокуратуру м. Львова. У зв»язку з вказаними незаконними діями, позивачем було надіслано звернення про невнесення відомостей до ЄРДР в Генеральну прокуратуру України, однак це звернення надалі було скеровано в Прокуратуру Львівської області та Львівську місцеву прокуратуру №1, звідки він отримав відповідь, що у поданій ним до Генеральної прокуратури України заяві відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Враховуючи наведене, вважає, що дії прокуратури є незаконними та такими, що не відповідають вимогам Конституції України та КПК України. Просив суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь позивача кошти в сумі 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій Генеральної прокуратури України.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст. 213 ЦПК України судом першої інстанції не вказано причин неврахування доказів, вказаних у позовній заяві, та не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1)незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 2 ст. 214 КПК України тільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР розпочинається досудове розслідування.

Згідно п. 4 даної статті відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобовязані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на досудовому слідстві регламентовано ст. 303 КПК України.

Згідно п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.» звернулося до суду з позовом до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури.

Матеріалами справи встановлено, що представник ФГ «Бурка В.В.» звертався до Генеральної прокуратури України із заявою, в якій просив вирішити питання про порушення кримінальної справи по ст. 375 КК України щодо судді Господарського суду Львівської області Ділай У.І., який постановив, на його думку, завідомо неправосудну ухвалу.

Згідно листа від 13.06.2014 року, вказана заява Генеральною прокуратурою була скерована для розгляду в Прокуратуру Львівської області.

Прокуратурою Львівської області його заяву було направлено для розгляду в Прокуратуру м.Львова, а звідти - в Прокуратуру Личаківського району м. Львова, що вбачається з листів від 18.06.2014 року та від 20.06.2014 року.

Надалі позивачем повторно було направлено в Генеральну Прокуратуру України звернення, яке також було скеровано в Прокуратуру Львівської області та Львівську місцеву прокуратуру для розгляду, що вбачається із звернення та листів від 01.07.2016 року і від 05.07.2016 року.

Листом від 12.07.2016 року представнику ФГ «Бурка В.В.» - Бурці В. В. повідомлено, що із поданого ФГ «Бурка В.В.» звернення не вбачається жодних об»єктивних даних, які б свідчили про вчинення протиправних діянь суддею Господарського суду Львівської області, а відтак викладені відомості не підлягають внесенню в ЄРДР в порядку, передбаченому ст.214 КПК України.

Одночасно ОСОБА_2 повідомлено, що він має право звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення.

Встановлено, що дії прокуратури, які позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2В.» вважає незаконними, такими, що порушують його права, гарантовані Конституцією України, та стосуються невнесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення та ряду інших процесуальних дій, безпосередньо регулюються КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів визнання незаконними дій посадових осіб прокуратури при розгляді його заяви і звернення та заподіяння йому цим моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Генеральної прокуратури України та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом положень ст.ст.8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України є безпідставним, так як позивачем не подано доказів про оскарження дій слідчого чи прокурора в порядку, визначеному ст. 303 КПК України.

Також безпідставним є твердження про необхідність застосування до спірних правовідносин, крім загальних норм, статті 1176 ЦК України, так як така на дані правовідносини не поширюється з огляду на спеціальний порядок відшкодування шкоди, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.05.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_4