Справа № 308/9539/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

за участю секретаря : Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2018 року, ухваленого суддею Данко В.Й., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного осуду від 28.02.2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2007 року і до його повноліття. Вказує, що з часу розірвання шлюбу відповідач частково та опосередковано приймав участь у вихованні та догляді дитини, однак фактично розвитком дитини не цікавився, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надавав. На даний час їй невідомо де працює відповідач та чи є таке місце роботи офіційним. Зазначає, що їй стало відомо про намір відповідача виїхати за межі України на заробітки. У зв'язку з цим, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_1 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2007 року до твердої грошової суми, що повинна складати 2500 грн. на дитину щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2007 року, а саме стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення змінити в частині розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановивши його розмір 1000 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не взято до уваги надану ним довідку про працевлаштування та про обмеження його у праві виїзду за кордон. Крім того вказує на те, що доказів про спроможність ним сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. позивач не надала.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Зокрема, вказує на те, що не потребує доведенню та обставина, що потреби дитини з віком зросли, а тому визначена судом першої інстанції сума 2000 грн. не є значною. Крім того, позивач звертає суд увагу на те, що на її утриманні також перебуває син від другого шлюбу - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а її чоловік ОСОБА_5 через важку недугу ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, а тому, разом із сім'єю вона втратила основного годувальника сім'ї.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, від якого в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Дитину сторін ОСОБА_3 залишено при матері. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2007 року і до його повноліття.

Позивач після розірвання шлюбу відновила дошлюбне прізвище Костик, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, НОМЕР_1

Згідно довідки Городоцької районної державної адміністрації №1047 від 18.05.2018 року слідує, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Городоцької РДА, як одержувач компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи, а також за особою, яка досягла 80 річного віку ОСОБА_7, з 17.02.2014 року, 17.03.2014 року, з 22.04.2016 року, 12.06.2017 року.

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При цьому, виходячи з положень ч.3. ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку від 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня 2027 грн.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

30.05.2015 року позивач ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про шлюб, НОМЕР_2 (а.с.78).

Від другого шлюбу у позивача народився син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження, НОМЕР_3 (а.с.81), який також перебуває на її утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, НОМЕР_4 (а.с.80), у зв'язку з чим позивач втратила основного годувальника своєї сім'ї.

Тож слід визнати, що з вищенаведених підстав матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, із якою пов'язується можливість зміну розміру аліментів, змінилося, матеріальне становище одержувача аліментів суттєво погіршилося, оскільки потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, також у позивача народилася дитина від другого шлюбу син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на її утриманні, а її чоловік ОСОБА_5 помер, у зв'язку з чим вона втратила основного годувальника своєї сім'ї.

Змінюючи розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/4 на 2000 грн., суд першої інстанції врахував вище зазначені обставини та вимоги закону, а також, правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2007 року), дитина підросла і витрати на її утримання значно зросли, а матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина суттєво погіршилося.

Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги його матеріальний стан не береться до уваги, оскільки він як батько, який є молодою та працездатною особою має обов'язок щодо належного забезпечення своєї дитини. Крім того, визначений судом розмір аліментів не є значним, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Твердження апелянта щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання сина в сумі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання своїй дитині.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді: