Копія Справа № 326/1728/17
Провадження № 2/326/49/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої судді Чапланової О.М.,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2-4). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 червня 2016 року об 11-35 годині на а/д «Приморськ-Калинівка» на 10 км, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався її автомобіль НОМЕР_2 під керуванням її чоловіка ОСОБА_3, та скоїв зіткнення з автомобілем, який їй належить, внаслідок чого пошкодив обидва транспортні засоби, чим спричинив їй матеріальні збитки та завдав собі тілесні ушкодження. Постановою Приморського районного суду від 24.03.17 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно постанови від 20 лютого 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000493 від 24.06.2016 року вина у діях ОСОБА_3 - водія автомобіля Chevrolet-Lacetti, не встановлена.

З метою дотримання права ОСОБА_2 на присутність при проведенні оцінки розміру матеріального збитку, що був їй спричинений у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, нею 16.03.2017 року було направлено на адресу відповідача телеграму-запрошення на присутність при проведенні незалежної експертної оцінки її транспортного засобу та встановлення вартості відновлювального ремонту, що було заплановано на 24.03.2017 року. Дану телеграму вручено ОСОБА_2 17.03.2017 року, тобто за 7 днів до запланованої оцінки. Однак, у призначений час на місце оцінки відповідач не зявився.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових підтверджено Звітом № 86 від 31.03.2017 року про проведення оцінки колісного транспортного засобу Chevrolet Lacetti державний номер АР 8659 CM та становить 95373,70 грн. Величина ВТВ, яку визначено на підставі звіту, становить 0 грн. Отже розмір матеріального збитку, заподіяного її автомобілю, складає 95373,00 грн.

Оскільки відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 4878841 застраховано у страховій компанії «Страхова група «Тас», вона звернулася за відшкодуванням до страховика. Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб, в межах до 50000,00 грн. включно (франшиза не передбачена).

04.07.2017 року страховик здійснив їй виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Ця сума є значно меншою, ніж розмір заподіяного їй матеріального збитку. З урахуванням отриманої нею суми страхового відшкодування від страховика в розмірі 50000,00 грн., відповідач зобовязаний відшкодувати їй 45373,70 грн.

Крім того, відшкодуванню на її користь підлягають витрати на оплату за проведення незалежної експертної оцінки колісного транспортного засобу в сумі 1000,00 грн., витрати на оплату транспортування її автомобіля на евакуаторі з Приморського відділення Національної поліції, де автомобіль знаходився до закінчення досудового розслідування стосовно ДТП, до її гаражу у м. Запоріжжя у розмірі 2720,00 грн. та витрати на оплату послуг завантаження-розвантаження автомобіля у розмірі 200,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки в розмірі 45373,70 грн., витрати на оплату проведення оцінки автомобіля Chevrolet Lacetti в розмірі 1000,00 грн, витрати на оплату послуг евакуатора, розвантаження та завантаження автомобіля в розмірі 2920,00 грн. та витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року залучено до участі у справі за даним позовом ОСОБА_3, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.99).

За клопотаннями представника позивача ОСОБА_3, якій діє на підставі довіреності (а.с.62), та представника відповідача адвоката ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг та ордеру (а.с.79-80), судом надавався строк для вирішення сторонами питання про добровільне врегулювання спору та для укладення мирової угоди, але спір між сторонами добровільно не врегульовано.

В судовому засіданні 02.11.2011 року відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про надання йому часу для реалізації права на безоплатну правову допомогу, у звязку із чим в розгляді даної справи було оголошено перерву до 14.11.2018 року.

Позивачка ОСОБА_1, її представник та третя особа ОСОБА_3, які про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання 14.11.2018 року не зявилися. ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій просив судове засідання провести за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі (а.с.165).

Відповідач - ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання 14.11.2018 року не зявилися, про причини неявки до суду не повідомили, пояснень у звязку з предявленим позовом, будь-яких заяв та клопотань не надали.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2, в якій він просив розгляд справи провести за його відсутності, зазначивши, що представляти його інтереси довіряє адвокату ОСОБА_4 (а.с.77).

З урахуванням вказаного, суд розглядає справу за відсутності сторін, їх представників та третьої особи, за наявними в матеріалах справи доказами.

Оглянувши матеріали кримінального провадження №0000493 від 24.06.2016 року, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 326/398/17, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом фактично встановлено наступне.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Учасникам справи ці статті розяснені, вони їм зрозумілі, від представників сторін надходили клопотання про залучення до справи додаткових доказів. Клопотань про виклик свідків, призначення судових експертиз від учасників справи не надходило.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови від 27.02.2017 року про закриття кримінального провадження №0000493 від 24.06.2016 року, під час досудового слідства встановлено, що 24.06.2016 року, приблизно об 11 год. 35 хв., у світлий час доби водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, здійснював рух по автодорозі «Приморськ - Калинівка» у напрямку від м. Приморськ Приморського району Запорізької області. У зустрічному йому напрямку здійснював рух автомобіль НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В районі 4 км. вказаної автодороги водій ОСОБА_2 проявив неуважність, яка виявилася у злочинній недбалості (не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності) хоча повинен був і міг їх передбачити) та в порушення вимог підпункту б п.2.3, п. 12.3 ПДР, через осліплення сонячним світлом, відволікся від керування автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, чим вніс зміни в транспортний потік, який склався, та створив небезпеку для руху (як для себе, так і для водія автомобіля НОМЕР_4, яка переросла в аварійну обстановку, та призвела до зіткнення вказаних транспортних засобів. Приймаючи до уваги, що внаслідок ДТП ОСОБА_3 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, постановлено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000493 від 24.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. У звязку з тим, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постановлено направити копію постанови до Приморського ВП з метою вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.105).

Відповідно до постанови Приморського районного суду від 24.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 326/398/17, ОСОБА_2 24.06.2016 року об 11-35 годині на а/д «Приморськ-Калинівка» на 10 км, керуючи автомобілем НОМЕР_5, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, внаслідок чого пошкодив обидва транспортні засоби, чим спричинив матеріальний збиток, та спричинив собі фізичний біль і був доставлений до КП «Приморська ЦРЛ». Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 б, 12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, у письмовій заяві зазначив, що з протоколом він згоден, заперечень не має, просить розглянути справу про адміністративне правопорушення за його відсутності (а.с.122).

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова не була оскаржена та набрала законної сили 04.04.2017 року (а.с.96).

Відповідно до звіту №86 про проведення оцінки колісного транспортного засобу Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_7 від 31.03.2017 року, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля НОМЕР_8 в результаті його пошкодження, складає 95373,70 грн. (а.с.12-19).

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_8 є ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_5 є ОСОБА_2 (а.с. 161).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 та ч.5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Згідно з Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4878841 між Страховою групою «ТАС» та ОСОБА_5 15.08.2015 року укладений договір, відповідно до п.2 якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Строк дії договору з 00-00 год. 16.08.2015 року до 15.08.2016 року включно. Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії (п.3.). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, - сто тисяч грн.; за шкоду, заподіяну майну, - пятдесят тисяч грн., розмір франшизи нуль (п.4-5). Забезпечений транспортний засіб: ВАЗ 210934-20 номерний знак НОМЕР_9, місце реєстрації м. Бердянськ (п.7) (а.с.45).

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV).

Згідно із ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Судом встановлено, що порушення ОСОБА_2, який керував належним йому, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності автомобілем НОМЕР_5, вимог підпункту б п.2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ від 10.10.2001 № 1306, призвело до зіткнення 24.06.2016 року вказаного автомобіля НОМЕР_10, який належить, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, на праві власності ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок вказаної ДТП обидва транспортні засоби було пошкоджено.

Відповідно до звіту №86 про проведення оцінки колісного транспортного засобу Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_7 від 31.03.2017 року, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю вказаного автомобіля в результаті його пошкодження, складає 95373,70 грн., з яких сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу складає 95373,70 грн., втрата товарної вартості складає 0 грн. Вартість матеріальної шкоди відповідно до п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, визначалась як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості (а.с.19). Заперечень щодо результатів проведеної оцінки транспортного засобу Chevrolet Lacetti д/н НОМЕР_7 та звіту № 86 від 31.03.20107 року відповідачем не надано.

Постановою Приморського районного суду від 24.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 326/398/17, яка не була оскаржена та набрала законної сили 04.04.2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

На момент ДТП, яка сталася 24.06.2016 року з вини ОСОБА_2, його цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу ВАЗ 210934-20 номерний знак НОМЕР_9, була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4878841, виданого Страховою групою «ТАС». Договором страхування передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, - сто тисяч грн.; за шкоду, заподіяну майну, - пятдесят тисяч грн., розмір франшизи нуль.

Згідно із випискою по картці/рахунку 364661 ОСОБА_1 за період з 04.07.2017 року по 05.07.2017 року, страховик - Страхова група «ТАС» 04.07.2017 року відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі № АЕ/4878841 від 15.08.2015 року, оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, що сталася 24.06.2016 року, майну ОСОБА_1, перерахувавши їй страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. (а.с. 46).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В судовому засіданні встановлено, що страхової виплати, здійсненої страховиком - Страхова група «ТАС» ОСОБА_1, недостатньо для повного відшкодування завданої їй ОСОБА_2 в результаті ДТП, що сталася 24.06.2016 року, шкоди. Різниця між фактичним розміром шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, який належить на праві власності ОСОБА_1, і страховою виплатою складає 45373,70 грн. (95373,70 грн. - вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля НОМЕР_8 в результаті його пошкодження, - 50 000 грн. - страхова виплата здійснена страховиком на користь позивачки = 45373,70 грн.).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 45373,70 грн.

Судом встановлено, що позивачкою понесені витрати на оплату проведеної незалежної експертної оцінки автомобіля у розмірі 1000 грн., що підтверджується договором № 86 від 24.03.2017 року та квитанцією від 24.03.2017 року (а.с.47-48), витрати на оплату транспортування її автомобіля на евакуаторі з Приморського відділення Національної поліції, де автомобіль знаходився до закінчення досудового розслідування за фактом ДТП, до гаражу у м. Запоріжжя у розмірі 2720,00 грн. та витрати на оплату послуг завантаження-розвантаження автомобіля у розмірі 200,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 20.07.2016 року, актом виконаних робіт № 01-03 від 20.07.2016 року (а.с.50-51).

Враховуючи, що зазначені витрати понесені позивачкою у звязку з пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, що сталася 24.06.2016 року з вини відповідача, суд дійшов висновку, що ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути матеріальну шкоду в сумі 49293,70 грн., яка складається з: різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 45373,70 грн., витрат на оплату проведеної незалежної експертної оцінки автомобіля в розмірі 1000 грн., витрат на оплату транспортування автомобіля на евакуаторі з Приморського відділення Національної поліції до м. Запоріжжя в розмірі 2720,00 грн., витрат на оплату послуг завантаження-розвантаження автомобіля у розмірі 200,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 673 грн., які підтверджені наданою позивачем квитанцією (а.с.1).

Керуючись: ст.ст. 999, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_11, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний № НОМЕР_12, матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 49293 (сорок дев'ять тисяч двісті дев'яносто три) грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 673 (шістсот сімдесят три) грн., а всього 49 966 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят шість) грн.. 70 коп.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 листопада 2018 року.

Рішення виготовлено в повному обсязі 22 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

14.11.2018