Справа №461/2103/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача 107821,31 грн. боргу за договором позики, 1397,00 грн. 3% річних та 13189,04 грн. пені, мотивуючи позов тим, що 29.08.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. та зобовязався повернути вказану суму до 01.10.2016 року, однак не зробив цього.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням рішення, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29.08.2016р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передав позичальнику ОСОБА_3 кошти в сумі 100 000,00 грн., а ОСОБА_3 зобовязався повернути вказану суму позики до 01.10.2016р.

Факт укладення договору та передачі позичкодавцем кощтів в сумі 100 000,00 грн. позичальнику підтверджується розпискою від 29.08.2016р. /а.с.3/.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно розрахунку заборгованості /а.с.2/ така становить:

-107821,31 грн. -основного боргу з урахуванням індексу інфляції;

-13189,04 грн. - пені;

-1397,00 грн. - 3% річних від суми заборгованості.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за клопотанням відповідача ухвалою суду від 27.12.2017 року було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу розписки від 29.03.2016 року на предмет дослідження питання написання та підписання такої розписки ОСОБА_3

30.03.2018 року на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість надання висновку експерта, у звязку із необхідністю додаткового надання вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_3 в оригіналах документів, які не мають відношення до даної справи та за часом виконання максимально наближені до часу виконання досліджуваного документу. Таких доказів експерту позивач не надав.

Відповідач неодноразово викликався в судове засідання, однак на виклик суду не зявився, що унеможливило виконання умов, зазначених у повідомленні експерта, необхідних для проведення експертизи.

Згідно ч.1 ст.107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відтак, жодних доказів, які б вказували на наявність ознак підробки розписки від 29.08.2016р., суду не подано.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, так як при розгляду справи доведено обставини на які посилається позивач, тобто у відповідача дійсно наявна заборгованість перед позивачем, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та не подав суду жодних доказів на спростування позовних вимог, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 107821,31 гривень - боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції, 13189,04 гривень - пені, 1397,00 гривень - 3% річних від суми заборгованості та 1224,07 гривень - судового збору, а всього 123632 (сто двадцять три тисячі шістсот тридцять дві) гривні 05 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення виготовлено 07.06.2018 року.