Справа № 372/3581/15-ц
Провадження 4-с-21/18
ухвала

Іменем України

10 жовтня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Обухові скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 неправомірними та зобовязання скасувати арешт,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області ОСОБА_2 неправомірними та зобовязання скасувати арешт.

В обґрунтування заявлених вимог заявником скарги в скарзі та доповненні до неї від 02 серпня 2018 року зазначено, що при примусовому виконанні Обухівським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області за виконавчим листом, що виданий на підставі заочного рішення суду Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2015 року по справі №372/3581/15-ц постановою державного виконавця Голубець Н.М. від 27 лютого 2018 року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 Однак ні постанови про відкриття виконавчого провадження, ні постанови про накладення арешту заявник скарги не отримував та в матеріалах виконавчого провадження такі докази відсутні. Окрім того, ОСОБА_1 в своїй скарзі вказує на те, що оскільки ним подано апеляційну скаргу на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області, 18 квітня 2018 року Апеляційним судом Київської області було відкрито провадження у справі та зупинено дію оскаржуваного заочного рішення від 02 грудня 2015 року та на підставі вказаної ухвали державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Про існування арешту на все своє майно ОСОБА_1 дізнався від приватного нотаріуса під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, який належить останньому на праві власності. Окрім того, посилається на те, що 24 липня 2018 року Апеляційним судом Київської області прийнято постанову по справі № 372/3581/15-ц, якою скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року в частині пені та прийнято нове, яким суттєво зменшено суму пені, що надає боржнику погасити наявну заборгованість шляхом реалізації належного йому автомобіля. Заявник скарги з накладенням арешту на його майно не погоджується та вважає його здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в порушення діючого законодавства відсутня оцінка нерухомого майна, на яке було накладено арешт, окрім того, згідно виконавчого листа загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед стягувачем складає 192348,70 гривень, а за мінімальним підрахунком вартості рухомого та нерухомого майна, належного боржнику, лише вартість автомобіля перевищує розмір заборгованості, а вартість квартири та будинку в рази перевищує суму заборгованості з урахуванням виконавчого збору. 18 травня 2018 року представником ОСОБА_1 було подано заяву до Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з вимогою про зняття арешту з частини майна боржника, належного йому житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Шевченка, буд. 55, загальна площа 96,3 кв.м., реєстраційний номер 26821908, однак на момент звернення зі скаргою відповідь на заяву не надано і чергове звернення з заявою від 13 червня 2018 року державний виконавець залишив без відповіді. З огляду на вищевикладені обставини та на те, що заявник скарги має тяжкі захворювання, що потребують коштовного та довготривалого лікування, а тому він має на меті продати належний йому на праві власності будинок, з метою отримання коштів, що перебуває під арештом, вважає, що дії державного виконавця Голубець Н.М. щодо винесення постанови про накладення арешту на вказаний будинок є неправомірними та слід зобовязати державного виконавця скасувати арешт накладений на вищезазначений будинок.

Представник заявника скарги в судове засідання не зявився, 10 жовтня 2018 року судом отримано клопотання про розгляд скарги без участі представника заявника, в якому він просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, дії якого оскаржуються, в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подав, але направив матеріали виконавчого провадження № 51063200 за виконавчим листом № 2-1456/15 від 25.02.2016 року.

З огляду на вищевикладене, суд визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності представника заявника та державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, які не зявились в судове засідання.

Вивчивши матеріали скарги та виконавчого провадження, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 25 лютого 2016 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист №2-1456/15 на виконання заочного судового рішення Обухівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 3010 доларів США 56 центів заборгованості за кредитним договором, 189806, 48 гривень заборгованості за кредитним договором та судового збору 2542,22 гривень на користь ПАТ «Родовід Банк».

На підставі виконавчого листа №2-1456/15 від 25 лютого 2016 року заступником начальника відділу ДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 11 травня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51063200 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 192348,70 гривень на користь ПАТ «Родовід Банк».

27 лютого 2017 року постановою заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного ВДВС служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 у ВП № 51063200 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 211683,57 гривень.

24 липня 2018 року Апеляційним судом Київської області прийнято постанову по справі № 372/3581/15-ц, якою скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року в частині пені та прийнято постанову, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» пеню у розмірі 15017,61 гривень, в іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідають конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника - фізичної особи, визначені у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України «Про виконавчу службу» зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України Про виконавче провадження використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відтак з огляду на досліджені матеріали скарги та виконавчого провадження, на думку суду під час вчинення державним виконавцем Голубець Н.М. дій по накладенню арешту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул Шевченка, буд. 55, загальна площа: 96,3 кв. м. , що належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності у ВП № 51063200 шляхом прийняття постанови про накладення арешту від 27 лютого 2018 року не було вчинено жодних виконавчих дій, які б порушували права та законні інтереси боржника ОСОБА_1 Виконавчі дії щодо арешту майна боржника були вчинені державним виконавцем до постановлення постанови Апеляційного суду Київської області по справі № 372/3581/15-ц, якою скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року в частині пені та дії державного виконавця були правомірними, здійсненими відповідно до чинного законодавства та були спрямовані на виконання рішення суду.

Окрім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем було вжито заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і накладено арешт на все майно боржника у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» , оскільки на момент накладення арешту за постановою державного виконавця рішення суду боржником виконане не було, а арешт було накладено в межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд вважає необґрунтованими наведені заявником доводи щодо неправомірності дій державного виконавця Голубець Н.М. по накладенню арешту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул Шевченка, будинок 55, загальна площа: 96,3 кв.м. та належить ОСОБА_1 на праві власності та доводи, що внаслідок таких дій державного виконавця порушено законні права та інтереси боржника, а тому вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню, що в свою чергу виключає можливість задоволення вимоги скарги і в частині зобовязання державного виконавця скасувати арешт накладений на вищезазначений будинок.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вимоги заявника скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 неправомірними та зобовязання скасувати арешт, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Обухівський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Потабенко Л.В.