АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №646/3043/17 Головуючий суддя І інстанції Теслікова І.І.
Провадження №22-ц/790/319/18 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: визнання права власності на транспортний засіб
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засідання в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року(суддя - Теслікова І.І) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на транспортний засіб та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання права власності на транспорт та витребування із чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору позики від 07.07.2012 року він позичив гроші в розмірі 7000 доларів США ОСОБА_3 строком на 2 роки, які останній не повернув, а придбав автомобіль Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_3 за його гроші, який користується ОСОБА_1. За таких обставин, просить суд визнати за ним право права власності на транспорт, а саме Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_3 та витребування із чужого незаконного володіння.

У червні 2017 року другий відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання право власності на транспортний засіб з посиланням на те, що між ним та ОСОБА_3 був укладений письмовий договір купівлі-продажу 01.05.2013 року, відповідно до якого він ОСОБА_3 передав автомобіль НОМЕР_1 ОСОБА_1, а останній передав йому гроші у сумі 183600,00 грн., але не здійснили перереєстрацію автомобіля у встановлений час. За таких обставин, просить суд визнати за ним право права власності на транспорт, а саме Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_2, у задоволенні первісного позову відмовити.

У судове засідання позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не з'явився про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву в якій позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, та позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та визнає.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення первісного позову заперечує, зустрічний позо визнає.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та його представник у призначене судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, від ОСОБА_1 надійшла заява в якій просить суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені, поважні причини не з'явлення у судове засідання не надали, кожен письмово виклав свої вимоги щодо заявленого первісного та зустрічного позову, відмови від первісного та зустрічного позову не надійшло, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2017 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на транспортний засіб - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, а саме визнати за апелянтом право власності на автомобіль НОМЕР_1.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції по суті розгляд не проводив, сторони не надавали свої пояснення. Зазначає, що не отримував повідомлення про час та місце проведення наступного судового засідання.

Також, на думку апелянта, суд не ознайомився із зустрічною позовною заявою та письмовими доказами, оскільки на його думку, правове обґрунтування в мотивувальній частині рішення не відповідає предмету спору та дійсним обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга - не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що зчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальникзобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, відповідно дост.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаєтьсянабутимправомірно, якщо іншепрямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Договору щодо забезпечення зобов'язань за договором позики від 07.07.2012 року сторонами не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на боргову розписку від 07.07.2012 року відповідно до якої ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 7000,00 доларів США, які останній зобов'язався повернути 07.07.2014 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 грошові кошти, і відповідно має право на повернення саме грошових коштів у розмірі, визначеному в договорі, а не на визнання право власності на належне майно ОСОБА_3, а саме на зареєстрований на його ім'я автомобіль Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_3.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа. До такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року №6- 1967ЦС15.

Враховуючи те, що боргова розписка від 07.07.2012 року містить ПІБ, паспортні данні сторін, зобов'язанням щодо повернення та дату отримання коштів у розмірі 7000,00 доларів США, суд приходить до висновку що між позивачем та першим відповідачем виник спір щодо виконання договору позики.

За таких обставин суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову про визнання права власності на транспорт, а саме Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_3 за ОСОБА_2 та витребування із чужого незаконного володіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.367, 368, 371, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів цивільної палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05.02.2018 р.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко