Справа № 184/1791/18
Номер провадження 2/184/588/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Гукової Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Дорош І.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Чіатурська, 1/35) до відповідача ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; фактичне місце проживання невідоме) про втрату права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду із даним позовом, відповідно до якого, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №35 в буд. №1 по вул. Чіатурська в м. Покров Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 17.08.2013 року по 29.09.2017 року. 28.11.2016 року вона уклала договір купівлі-продажу квартири по вул. Чіатурська, 1/35, при укладанні якого зазначено, що позивач придбала квартиру за власні грошові кошти, що також підтверджено її колишнім чоловіком ОСОБА_3, шляхом подання до нотаріусу заяви про згоду на купівлю в її особисту власність зазначеної квартири. Відповідач хоча і зареєстрований у зазначеній квартирі, однак більше року там не проживає, комунальні послуги не сплачує, особових речей не зберігає. Оскільки відповідач не має бажання знятися з обліку в добровільному порядку, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач, згідно наданих уточнень, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач до суду повторно не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, причину своєї неявки та її поважність суду не повідомив, відзив та заяву про перенесення слухання не надав.

Відповідно до ст.280 ЦПК України , суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2016р. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира №35 в житловому будинку №1 по вул. Чіатурській м. Покров Дніпропетровської області (а.с.11). Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якої позивачу на праві приватної власності належить квартира №35 в житловому будинку №1 по вул. Чіатурській в м. Покров (а.с.12).

Заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду від 29.09.2017р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.7).

З довідки МКП «Житлкомсервіс» №464417 вбачається, що за адресою по вул. Чіатурській, 1/35 в м. Покров Дніпропетровської області зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 13).

ОСОБА_6 МКП «Житлкомсервіс» №244 від 22.05.2018 року ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2. З січня 2017 року ОСОБА_3, зі слів сусідів, за даною адресою не проживає (а.с.14).

В судовому засіданні позивач вказала на те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 тільки зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, однак фактично за вказаною адресою не проживає. Зазначила, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі порушує її право вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, зокрема, оформити субсидію.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав показання, згідно яких він є цивільним чоловіком позивача. Вказує на те, що він з листопада 2017 року живе у квартирі позивача за адресою вул. Чіатурська, 1/35. Відповідач ОСОБА_3 за даною адресою не проживає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказала на те, що вона є сусідкою позивача та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. Стверджує, що відповідач за адресою вул.. Чіатурська, 1/35 з зими 2017 року не проживає та вона його з того часу не бачила.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

ОСОБА_6 із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою ст. 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

Приписами ст. 317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного ОСОБА_7 України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про втрату права користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

ОСОБА_6 з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН: НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 03.12.2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_9