Єдиний унікальний номер 725/4159/18
Номер провадження 2/725/651/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4, ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист права власності шляхом визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 09.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №CVR0GA00000054 та з метою забезпечення виконання її зобовязань за вказаним договором цього ж дня між банком та позивачем, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки квартири №ВЕТ№217215/217216. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки в іпотеку банку передано двокімнатну квартиру загальною площею 62,80 кв.м. за адресою м.Чернівці, вул. Руська, 39/4.

29.07.2017 року на адресу позивача надійшов лист зі змісту якого він дізнався, що за ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано право власності на вказаний предмет іпотеки на підставі рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31578399 від 27.09.2016 року, у звязку з чим банк висунув вимогу протягом тридцяти днів з моменту отримання вказаного листа звільнити квартиру та знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Зазначав, що підставою виникнення права власності на вказане нерухоме майно державний реєстратор вказав договір іпотеки №ВЕТ№217215/217216 від 09.07.2007 року, проте вважає, що банк не мав права на підставі вказаного договору звертатись до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, оскільки між ним та банком не укладався відповідний договір про задоволення вимог іпотеко держателя та безпосередньо іпотечний договір не містить відповідного застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а також банком не було виконано вимог закону щодо вручення іпотекодавцям вимоги про усунення порушень.

Крім того, вважає, що державний реєстратор не мав права приймати рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі наданих банком документів, оскільки безпосередньо договір іпотеки №ВЕТ№217215/217216 від 09.07.2007 року не може бути підставою для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та банком не було надано доказів вручення іптекодавцям вимоги про усунення порушень та доказів завершення 30-денного з моменту отримання ними такої вимоги.

Наведені обставини вважає такими, що порушують його право власності на предмет іпотеки, а тому з метою захисту свого порушеного майнового права звернувся до суду з даним позовом та просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31578399 від 27.09.2016 року, яким проведена реєстрація права власності на квартиру загальною площею 62,80 кв.м., що розташована за адресою м.Чернівці, вул.. Руська, 39/4 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101) за ПАТ КБ «ПриватБанк», .; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

На вказану позовну заяву відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив відповідно до якого в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача банк посилається на те, що договором про задоволення вимог іпотекодержателя вважається відповідне застереження, що міститься у договорі іпотеки №ВЕТ№217215/217216 від 09.07.2007 року та на підставі вказаного застереження банк мав право задовольнити свої вимоги в рахунок виконання основного зобовязання шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. Крім того, вказував на те, що на виконання вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, банк надав державному реєстратору необхідний пакет документів, зокрема повідомлення про усунення порушень адресовані іпотекодавцям, а також рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які доводять факт отримання останніми вказаної вимоги. На підставі наведеного просив відмовити в задоволенні позову.

Крім того, до суду надійшов пояснення-відзив відповідача - державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4, яка просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що з метою державної реєстрації права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем було надано усі необхідні документи, що передбачені чинним законодавством, зокрема довіреність уповноваженої особи, договір іпотеки, копія письмової вимоги про усунення порушень (30-денний за якими термін закінчився - 11.09.2016 року). Перевіривши наданні документи, провівши пошуки у Державних реєстрах, державний реєстратор встановила відсутність підстав для відмови та прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою м.Чернівці, вул.. Руська, 39/4 за ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, вважає, що діяла в межах наданних їй повноважень та на підставі діючого законодавства.

В свою чергу, представник позивача подала відповідь на вказані відзиви відповідачів та вказувала на те, що державним реєстратором не було дотримано вимог законодавства в частині отримання доказів надсилання та вручення іпотекодержателям відповідної вимоги про усунення порушень, оскільки картка прийому заяви, яка міститься в матеріалах реєстраційної справи, не містить переліку документів, які додаються до заяви про державну реєстрацію права власності, що ставить під сумнів факт надання іпотекодержателем разом з вказаною заявою підтвердження вручення іпотекодавцям вимоги про усунення порушень. Також вважає, що наданні банком копії повідомлень про вручення поштового відправлення не можуть вважатись доказам того. Що саме іпотекодавцями отриманні вимоги про усунення порушень, оскільки вони містять відмітку про вручення особисто «тарас», а відправником таких вимог зазначено фізичну особу «ОСОБА_7І.» та такі повідомлення не містять відомостей про зміст відправленого листа. Крім того, зазначала, що позивачу відповідне повідомлення було направлено на адресу, що відмінна від адреси інших іпотекодавців, проте таке повідомлення також було отримано особою на імя «Тарас», а відомості про направлення усіх згаданих повідомлень відсутні на відповідному сайті УДППЗ «Укрпошта».

За змістом заперечень представника АТ «ПриватБанк» поданих на відповідь представника відповідача вбачається, що останній наполягає на тому, що банком вручено вимогу позивачу, оскільки особа, яка зазначена у повідомленнях про вручення поштових відправлень є ОСОБА_8, який зареєстрований за адресою місця проживання позивача та з ним був укладений договір поруки в рахунок забезпечення належного виконання основного зобовязання ОСОБА_5 за кредитним договором. Наведені обставини в сукупності з положеннями п. 99 правил надання послуг поштового звязку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, вважає підтвердженням вручення позивачу відповідної вимоги. Також, вважає безпідставними посилання представника позивача відсутність відомостей про направлення відповідних вимог сайті УДППЗ «Укрпошта», оскільки такі вимоги направлялись у 2016 року та термін зберігання даних в системі закінчився.

В рамках судового розгляду даного спору судом забезпечено позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1, а також витребувано докази, а саме: належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_2, яка здійснена державним реєстратором ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21578399 від 27.09.2016 року та матеріали цивільної справи № 725/3919/17 за позовом ОСОБА_5 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, державного реєстратора ОСОБА_4, третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію.

Позивач в судове засідання не зявився, в його інтересах діяла представник, яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав вказаних у відзиві та письмових запереченнях.

Відповідач державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, зі змісту поданих нею пояснень вбачається, що остання просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі. Вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 09.07.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №CVR0GA00000054 (а/с 6).

З метою забезпечення виконання вказаного зобовязання, 09.07.2007 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та АТ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку банку двокімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 (а/с 9-12).

З системного аналізу положень ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України вбачається, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

У відповідності до вимог п. 27 вказаного вище договору іпотеку, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, зокрема шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити іпотекодавця.

Отже, у вказаному іпотечному договорі наявне відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що спростовує твердження позивача про протилежне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2017 року на адресу позивача та інших іпотекодавців банком направлено претензію з вимогою добровільного звільнення квартири, яка передана в іпотеку з посиланням на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки (а/с 13).

За наслідками розгляду справи встановлено, що боржник та іпотекодавець ОСОБА_5 зверталась до суду з позовом про визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на вказану вище квартиру, проте ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 04.07.2018 року провадження у вказаній справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05.03.2018 року, яким позов було задоволено, визнано нечинним.

Так, судом встановлено, що 27.09.2016 року відповідачем - державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4 було прийнято рішення №31578399 про державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 62,80 кв.м., що розташована за адресою м.Чернівці, вул.. Руська, 39/4 за ПАТ КБ «ПриватБанк», (а/с 59).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Таким чином, оскаржуваним рішенням фактично позбавлено позивача права власності на належну йому квартиру шляхом позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою захисту та відновлення порушеного цивільного права в рамках договірних відносин, які випливають з договору іпотеки, а також в рамках відновлення права володіння предметом іпотеки, позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом.

За змістом ст.ст. 2, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

У відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зокрема, як передбачено п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Як вбачається з копії картки прийому заяви №68871316 з метою державної реєстрації права власності на вказаний вище предмет іпотеки банком було подано договір іпотеки та відомості про надання будь-яких інших документів окрім вказаного договору заява не містить (а/с 58).

З копій матеріалів реєстраційної справи №101, наданих державним реєстратором на запит суду, а також з долучених представником банку до відзиву документів, вбачається, що позивачу 09.08.2016 року на адресу м.Чернівці. вул.. Руська, 39/4-А було направлено банком вимогу про усунення порушень по кредитному договору №CVR0GA00000054, а також попереджено у випадку не усунення порушень умов основного зобовязання банком буде використане право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на квартиру, що передана в іпотеку.

На підтвердження вручення позивачу вказаної вимоги та завершення на час прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора завершення 30-денного строку з моменту отримання ОСОБА_3 такої вимоги, представник банку та державний реєстратор посилаються на повідомлення про вручення поштового відправлення зі змісту якого вбачається, що на адресу ОСОБА_3 представником ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_7 було направлене поштове повідомлення, яке отримане 11.08.2016 року особою на імя «Тарас» з позначкою «родич» (а/с 44).

Отже, належним доказом завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотеко держателя, що є підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та відповідного Порядку пересилання поштових відправлень, проте повідомлення на яке посилаються відповідачі як доказ вручення позивачу відповідної вимоги не відповідає вказаним вимогам закону.

Так, п. 99 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що особа якій вручено поштове відправлення адресоване позивачу є його повнолітнім членом сім'ї, у звязку з чим відсутні підстави вважати, що відповідна вимога була вручена позивачу, а тому суд приходить до висновку, що для прийняття оскаржуваного рішення державному реєстратору не були наданні усі передбачені п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, зокрема документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

Наведені обставини є підставою для скасування відповідного рішення державного реєстратора.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно розяснень, які містяться в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в рівних частках судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовані на підставі ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.08.2018 року підлягають скасуванню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 33,35, 36, 37, 39, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2, 11, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України, п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, п. 99 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31578399 від 27.09.2016 року, яким проведена реєстрація права власності на квартиру загальною площею 62,80 кв.м., що розташована за адресою м.Чернівці, вул.. Руська, 39/4 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101) за ПАТ КБ «ПриватБанк», .

Стягнути з державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 в рівних частках судовий збір, а саме по 352,40 грн. з кожного.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт та заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1, накладені ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.08.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 листопада 2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна