Ухвала

05 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 175/1469/17

провадження № 61-46100 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАВДА-КІНО» про зобов'язання повернути трудову книжку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки не була присутня в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в порушення вимог статті 272 ЦПК України оскаржувану постанову вручено не було, про існування вказаного судового рішення дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 01 жовтня 2018 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Повний текст постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30 травня 2018 року, а касаційну скаргу на вказане судове рішення подано 16 жовтня 2018 року, тобто після спливу більше ніж чотири місяці з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

З постанови суду апеляційної інстанції убачається, що апеляційну скаргу було подано саме ОСОБА_1, однак в розумний інтервал часу вона не вживала заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Отже, наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об'єктивно унеможливили дотримання строків на подачу касаційної скарги, передбачених ЦПК України. Крім того,заявник не надала будь-яких належних та допустимих доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху, оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником у клопотанні, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій навести інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 05 грудня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь