Провадження № 2 /263/2895/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 02 листопада 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування дисциплінарного стягнення. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона працює на посаді начальника ВКЕЗ (відділення комунально-експлуатаційного забезпечення) ЦОП ГУНП в Донецькій області до теперішнього часу. Наказом начальника ГУНП в Донецькій області від 28 вересня 2018 року № 2518 «Про порушення трудової дисципліни начальником ВКЕЗ ЦОП ГУНП в Донецькій області» її притягнуто до дисциплінарної відповідальності нібито за несумлінне виконання посадових обовязків та неналежну організацію роботи відділення. Вважає вказаний наказ від 28 вересня 2018 року № 2818 незаконним і таким, що винесений з порушенням та недотриманням законодавства України. Зазначила, що не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином виконувала свої обовязки, які не були затвердженні, а саме: не було затверджено Положення про ЦОП ГУНП в Донецькій області. У наказі від 28 вересня 2018 року № 2818 у п. 3.1 було наказано затвердити посадові інструкції керівника та працівників ВКЕЗ ЦОП ГУНП в Донецькій області та ознайомити з ними особовий склад, що свідчить про відсутність посадових обовязків та Положення про ЦОП, яке повинно бути затверджено наказом ГУНП в Донецькій області. Як вбачається з наказу від 28 вересня 2018 року № 2818, проведено службове розслідування в межах компетенції ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області, але з 06 серпня 2018 року по 30 серпня 2018 року позивач знаходилася у відпустці, наказ про службове розслідування повинні були підготувати не раніше 31 серпня 2018 року, після відпустки. Проведене службове розслідування на підставі «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ», затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, під дію якого підпадають тільки атестовані працівника, а вона є вільнонайманим працівником і під дію цієї інструкції не підпадає. Зазначила, що в описовій частині наказу від 28 вересня 2018 року № 2818 вказано, що не надано інформації про споживання природного газу за період з 04 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року, січень 2017 року, жовтень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, квітень 2018 року, однак про надання такої взагалі мова не може йти, оскільки сплинули строки, передбачені ст. 148 КЗпП України. У звязку з чим, керуючись ст. ст. 139, 147, 149, 150, 237-1 КЗпП України, розділом ІІІ ЦПК України, позивач просить суд скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28 вересня 2018 року № 2818 «Про порушення трудової дисципліни начальником ВКЕЗ ЦОП ГУНП в Донецькій області», судові витрати покласти на відповідача.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд повинен зясувати, чи належить справа до розгляду цивільної юрисдикції загальних судів.

Подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) та субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У п. 2 ч. 1 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

До поняття публічної служби включають діяльність працівників усіх інституцій, які виконують публічні завдання, в тому числі державна служба.

З позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що позивачем, яка є державним службовцем, заявлено про вимогу скасування наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Спір виник з приводу проходження позивачем публічної служби, тому є публічно-правовим. Такий спір не належить до цивільної юрисдикції.

Спори з приводу проходження державним службовцем публічної служби є предметом юрисдикції адміністративних судів України.

З урахуванням наведеного, розгляд такої справи згідно з положеннями ст. ст. 19, 20 КАС України відноситься до компетенції адміністративного суду та проводиться в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Вказані обставини є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 19, 23, 186 ЦПК України, ст. ст. 19, 20 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування дисциплінарного стягнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя О.М. Музика