Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8319/17 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 23 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 296/8319/17 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, за апеляційною ОСОБА_2 на ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2017 року, постановлену суддею Галасюком Р.А. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,1800 га в межав Василівської сільської ради Житимирського району, кадастровий номер НОМЕР_1, який було укладено 11.05.2016 року між позивачем та Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області, ОСОБА_2

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2017 року відкрито провадження по даній цивільній справі.

Не погоджуючись із ухвалою судді першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала, постановлена суддею першої інстанції за результатами розгляду позовної заяви є незаконною, а отже, повинна бути скасована як така, що не відповідає нормам процесуального права, а саме, порушенням правил територіальної підсудності.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суддя першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Корольовському районному суду міста Житомира.

Проте, погодитися з таким висновком судді не можна, оскільки суддя дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність розгляду цивільних справ на час вирішення питання про відкриття провадження у справі визначалася відповідно до положень Глави 1 розділу ІІІ ЦПК України.

За приписами ст. 107 ЦПК України ( в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Як вбачається із тексту позовної заяви, між сторонами виник спір з приводу укладеного між ними договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (далі - постанова) перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У пункті 42 постанови роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 81 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Аналогічні положення щодо виключної підсудності містяться і в ч.1 ст.30 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Матеріалами справи підтверджено, що місце розташування земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 - АДРЕСА_1, а тому, адміністративно-територіальна одиниця, на якій розташована земельна ділянка віднесена до Житомирського району.

Відтак, враховуючи вищенаведене, ухвалу судді першої інстанції не можна вважати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому вона на підставі ст.380 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області за правилами виключної підсудності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 380, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді