Справа № 603/603/18
Провадження № 2/603/318/2018
У Х В А Л А

"21" листопада 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю.Г., розглянувши заяву про самовідвід, при вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

в с т а н о в и в:

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 року вищевказану справу передано на розгляд судді Гудковій Ю.Г.

Суддею Гудковою Ю.Г. до прийняття позовної заяви до розгляду з метою усунення сумнівів в об'єктивності та неупередженості заявлено самовідвід, який мотивовано тим, що згідно списку присяжних, затвердженого рішенням №130 Монастириської районної ради Тернопільської області від 11.11.2016 року, позивач ОСОБА_1 є присяжним Монастириського районного суду Тернопільської області, що може викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді при вирішенні справи.

Вищевказана заява про самовідвід підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як убачається зі списку присяжних, затвердженого рішенням №130 Монастириської районної ради Тернопільської області від 11.11.2016 року, ОСОБА_1 є присяжним Монастириського районного суду Тернопільської області, а тому зазначена обставина може викликати сумнів в обєктивності та неупередженості головуючого судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. при вирішенні вказаної справи.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

У силу ч.1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Бочан проти України» (п. 66) нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до субєктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та обєктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, «Булут проти Австрії» (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996$II, с. 356, п. 31, та «Томан проти Швейцарії» (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996$III, с. 825, п. 30). Відповідно до обєктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому звязку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об»єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У силу ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи вищенаведене, з метою уникнення можливих сумнівів у неупередженості судді, заяву про самовідвід судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Ю.Г. слід задовольнити, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - передати до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 26, 39, 40, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкової Юлії Георгіївни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання передати в канцелярію Монастириського районного суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Г.Гудкова

ОСОБА_3.

Суддя: ОСОБА_3