провадження № 2/325/333/2018
справа №325/933/18
16 жовтня 2018 року смт. Приазовське
Приазовський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Діденка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позов обґрунтовано тим, що 14.11.1992 року позивач уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який був зареєстрований виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 7. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В січні 2018 року позивач та відповідач припинили сімейні відносини. Однак, за період шлюбу та на сумісні кошти сторони придбали майно, яке позивач просить поділити. Вважає, що він як один з подружжя по закону має право на ? частину майна, яке є спільною сумісною власністю, добровільно поділити спільне майно неможливо, через відсутність згоди.
Ухвалою судді Апалькової О.М. від 06.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання.
Ухвалою судді Діденка Є.В. від 26.07.2018 року справа прийнята до провадження на підставі повторного автоматизованого перерозподілу справи у звязку з тимчасовим переведення судді Апалькової О.М. до іншого суду, і призначено підготовче судове засідання відповідно до раніше визначеної судом дати.
Ухвалою суду від 30.07.2018 року підготовче засідання відкладено у звязку з неявкою сторін в судове засідання та заявою відповідача щодо відкладення підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 20.08.2018 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті на 11.09.2018 року.
Ухвалою суду від 11.09.2018 року розгляд справи відкладено на 01.10.2018 року у звязку з неявкою відповідача в судове засідання.
Ухвалою суду від 01.10.2018 року розгляд справи відкладено у звязку з заявою відповідача про відкладення розгляду справи за станом її здоровя на 16.10.2018 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, відзив на позовну заяву не надіслала, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
16.10.2018 року до суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява, в якій представник просила відкласти розгляд справи і надати представнику можливість ознайомитись з матеріалами справи.
Надаючи оцінку такій заяві, а також вирішуючи наслідки неприбуття відповідачки і її представника в судове засідання, суд зазначає, що відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право знайомитись з матеріалами справи, і представник відповідача ОСОБА_6 в такому праві не обмежена.
Проте, суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України , учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Представник ОСОБА_6 а також сама відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, і не повідомили суд про причини неявки. В поданій заяві представником взагалі не зазначено причин, з яких вона просить суд відкласти розгляд даної справи, а також чому представник не зявилась до суду для розгляду справи і для ознайомлення з матеріалами справи. За таких умов, суд не може визнати причину неявки в судове засідання відповідачки і її представника поважними.
Також, суд звертає увагу, що відповідачка викликалась в судові засідання пять разів, три з яких (20.08.2018 року, 11.09.2018 року та 16.10.2018 року) відповідачка взагалі не повідомила суд про причини неявки, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В судове засідання 01.10.2018 року відповідачка надіслала заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з поганим станом здоровя, проте будь-яких доказів неможливості прибути до суду так і не надала. Про те, що відповідачка має намір звернутись для надання їй правової допомоги вона зазначила ще в заяві від 20.07.2018 року, у звязку з чим судове засідання було відкладено, і протягом всього часу розгляду справи відповідачка не була позбавлена можливості завчасно звернутись за наданням їй правової допомоги і підготуватись до розгляду даної справи. При цьому, протягом всього часу судового провадження відповідачка не надала суду відзиву на позов, або будь-яких доказів по суті справи.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, а розумність строків розгляду справи є основоположними засадами судочинства.
Враховуючи, що систематичне незявлення відповідачки в судові засідання, і не підтвердження нею поважності причин такої неявки, призводить до безпідставного затягування справи, та приймаючи до уваги згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-283 ЦПК України
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на наступних підставах.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1992 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 213473 від 15.06.2018 року, виданого повторно.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І-ЖС № 361480 від 19.06.2018 року.
Згідно довідки виконавчого комітету Гірсівської сільської ради № 835 від 07.05.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та мешкає за адресою: с. Дунаївка Приазовського району Запорізької області, вул. Шкільна, 1. До складу його сімї входять дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
Відповідно до довідки Гірсівської сільської ради № 834 від 17.05.2018 року, ОСОБА_1 за адресою: с. Дунаївка Приазовського району Запорізької області, вул. Шкільна, 1, має в підсобному господарстві: ВРХ (корови) 3 голови, ВРХ (молодняк) 5 голів, свині 8 голів, птиця 30 голів.
У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Статтею 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно до вимог частин 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи вимоги чинного законодавства речі, набуті за час шлюбу є обєктами спільної сумісної власності подружжя, незважаючи на імя кого з них оформлене право власності на це майно.
Отже, на переконання суду позивачем доведено, що майно, яке сторони придбали за час шлюбу є обєктом спільної сумісної власності сторін та таким, що придбане за спільні кошти подружжя під час перебування у шлюбі.
Водночас, будь-яких доказів на спростування позовних вимог і викладених позивачем обставин, відповідачкою не надано.
Тому, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що придбане за час шлюбу майно підлягає поділу між сторонами, як обєкт спільної сумісної власності подружжя.
На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 847,50 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 247, 264, 265, 280-283, 372 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 65, 70, 110-114 СК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 847 /вісімсот сорок сім/ гривні 50 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення складено і підписано 16 жовтня 2018 року.

Суддя Є.В. Діденко