Справа № 456/527/17
Провадження № 6/456/46/2018
УХВАЛА

судового засідання

12 квітня 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гулкевича О. В. ,

з участю секретаря Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию подання заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

заступник начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов?язань, покладених рішенням Стрийського міськрайонного суду про стягнення 96 247 грн. майнової шкоди на користь ОСОБА_3

В обґрунтування покликався на те, що на виконанні у ВДВС ГТУЮ Львівської області знаходиться виконавче провадження №55246468 за рішенням Стрийського міськрайонного суду в справі №456/527/17, що виданий 22.11.2017р. У виконавчому провадженні, що відкрите 24.11.2017р., боржника зобов?язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або надання неправдивих відомостей. Однак, декларацію до цього часу не подано, рішення не виконано, будь-яких дій щодо виконання рішення ОСОБА_2 не вчиняє.

Під час виконання рішення державним виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити останнього, у боржника відсутнє належне на праві власності майно та що він отримав 24.11.2015р. паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Державний виконавець вважає, що виходячи з наведеного ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов?язань покладених на нього рішенням суду, а тому його слід тимчасово - до виконання судового рішення обмежити у праві виїзду за кордон.

Державний виконавець належним чином повідомлений про час та місце розгляду подання, однак в судове засідання не з?явився, про причину неявки не повідомив.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до такого висновку.

Статтею 441 ЦПК Українипередбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1). Виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п.19.ч.2).

Судом встановлено, що на виконанні у заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження №55246468 щодо виконання рішення Стрийського міськрайонного суду в справі №456/527/17 за виконавчим листом, виданим 22.11.2017р.

24.11.2017р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено останнього про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено боржнику та вручено йому особисто, що підтверджено рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення.

Однак, ОСОБА_2 станом на день звернення до суду вимоги постанови не виконав, затребувану декларацію не надав, будь яких дій спрямованих на сплату коштів не здійснив.

Відповідно до розяснень ВССУ наведених в узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням» ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: "Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною". При чому згідно ч.3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим із метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобовязання може бути зумовлено обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання ? має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте, лише самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

В даному випадку, державним виконавцем встановлено, що жодного майна у боржника немає. Останній з листопада 2015р. володіє паспортом громадянина України для виїзду за кордон, однак, дані про те, чи виїжджав боржник за кордоном державним виконавцем суду не надані.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах подання відсутні докази про вжиття державним виконавцем усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусу до боржника.

Державним виконавцем не обґрунтовано того, що застосування тимчасового обмеження виїзду за кордон сприятиме виконанню судового рішення боржником, а також не надано доказів того, що боржник, маючи закордонний паспорт, має намір виїхати за межі України саме з метою ухилитися від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобов'язань.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ч.2 ст.247, 441 ЦПК України, ст.33 Конституції України, Законом України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України", суд

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні подання заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_4