ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2018 року

м. Кропивницький

справа№2/401/553/18

№ провадження 22-ц/4809/239/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2018 року у складі судді Гонтаренко Т.М. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

29 березня 2018 року ОСОБА_1звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку стягнення аліментів, визначеного рішенням Світловодського міськрайонного суду від 04 грудня 2012 року, просила стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2012 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, не надає жодної допомоги та не приймає участі у вихованні доньки, хоча працює і отримує заробітну плату. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2018 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2012 року по справі № 1121/5147/12 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Світловодська, жителя АДРЕСА_1, водія МЦ СП ГУ "Альфа" м. Кременчук на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 04.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач та дитина опинились у складних життєвих обставинах, потребують матеріальної допомоги, аліменти визначені рішенням суду від 04 грудня 2012 року не можуть забезпечити необхідний та достатній гармонійний розвиток дитини, відповідач працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково і стягнути на утримання дочки ОСОБА_3 на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Не було враховано, що у нього змінився сімейний стан, 14 листопада 2014 року він одружився вдруге, ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився син ОСОБА_6, який знаходиться на його утриманні.

Вказує, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки, але у зазначеному ним розмірі.

ОСОБА_1подала відзив на апеляційну скаргу, в просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення представника відповідача адвоката - ОСОБА_7, який підтримав доводи апеляційної скарги, позивача, яка заперечувала проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом установлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 04.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно (а.с.4).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Позивач після реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 12 серпня 2017 року змінила прізвище на "ОСОБА_1" (а.с.7).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив про наявність підстав для визначення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_3, оскільки він ще утримує сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, проте крім копії свідоцтва про народження дитини (а.с.50), не надав належних та допустимих доказів щодо своїх утриманців. Довідка про склад сім'ї відповідача, будь-яке судове рішення чи договір про сплату аліментів на інших дітей та/або утриманців, в тому числі малолітнього сина ОСОБА_6, у матеріалах справи відсутні.

При визначенні розміру аліментів суд врахував фінансовий стан відповідача, що його грошове забезпечення за місцем служби в органах СБУ станом на 01.05.2018 року складає 10432 грн. 34 коп. (а.с.75), а також те, що донька сторін ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні позивача. ОСОБА_1 не проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_9, звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з ним (а.с.80), дитина перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах з 14 січня 2014 року (а.с.83), хворіє (а.с.84), позивач також потребує постійного лікування у зв'язку із отриманою ще у 2011 році травмою (а.с.35-38).

Встановлені судом обставини дають можливість ОСОБА_2 належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме: сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі на утримання своєї дочки ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, які знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд першої інстанції належним чином виконав вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримався вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно вирішив спір.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко