Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3664/16-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 20 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу - Каримової Нелі Сабіровни про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира, ухвалене 09 жовтня 2017 року суддею Галасюком Р.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 березня 2016 року №917 однокімнатної квартири АДРЕСА_1, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» (далі - Товариство), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. Обґрунтовувала позов тим, що дане нерухоме майно, належить їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Продаж даного майна здійснено незаконно, без її повідомлення та згоди, за заниженою оцінкою, чим порушено її права.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України (який діяв на час подання апеляційної скарги) зупинити провадження у даній справі до закінчення касаційного провадження у справі №296/5974/14-ц за її позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спірне майно, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі.

Крім обставин, якими обґрунтовувала свої позовні вимоги, зазначила про помилковість висновку суду щодо відмови у зупиненні провадження у справі та вказала, що судом безпідставно залишено без уваги ту обставину, що вона проживає у спірній квартирі з 2001 року, судовим рішенням визнано за нею право власності на вказану квартиру.

ОСОБА_1 у відповідності до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України вважається судом належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, оскільки судову повістку вручено її представникові (а.с. 71, 151). Тому, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність належним чином повідомлених учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1992 року по 01 серпня 2014 року (а.с. 17).

ОСОБА_2 згідно договору дарування від 11 вересня 2001 року належала квартира АДРЕСА_1, на яку внаслідок невиконання останнім зобовязань за кредитним договором №ZRZ0GA00004226 від 30 січня 2008 року, укладеним між ним та Банком, заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2013 року, звернуто стягнення згідно договору іпотеки від 30 січня 2008 року шляхом продажу Банком цієї квартири (а.с. 94-95, 98).

В подальшому спірна квартира продана Банком Товариству відповідно до договору купівлі-продажу від 30 березня 2016 року, який оспорюється позивачем по справі (а.с. 92).

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлено статтями 215, 216 ЦК України

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи, позивач не довела суду обставин, що вона має зареєстровані у встановленому порядку права на предмет іпотеки.

З огляду на таке підстав вважати, що оспореним договором порушені права позивача на спірне житло, немає. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 01 серпня 2014 року, яким за нею визнано на праві власності спірну квартиру, є безпідставними, оскільки воно скасоване рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2017 року з ухваленням нового рішення про відмову у позові (а.с.130-131).

Доводи про неможливість розгляду даної справи до вирішення судом касаційної інстанції спору щодо права на вищевказане нерухоме майно не перешкоджали розгляду справи по суті, а клопотання про зупинення провадження у справі було предметом розгляду апеляційного суду, результати якого відображено у відповідній ухвалі.

Посилання на те, що позивач мала право користування даною квартирою на час її продажу спростовуються матеріалами справи. Остання не була зареєстрована у ній, не була співвласником спірного майна. Крім того, відповідно до правових норм ст.ст. 383, 391 та 405 ЦК України, 156 ЖК УРСР із припиненням права власності ОСОБА_2 було втрачено й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 19 січня 2018 року.