Єдиний унікальний номер судової справи: 225/5824/18
Номер провадження: 2/225/1311/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ткач Г.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Дзержинського міського суду Донецької області 08 жовтня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської нотаріальної контори ОСОБА_3, вона є власником квартири № 6, що розташована в будинку № 36 в м. Торецьк Донецької області. У вказаній квартирі зареєстрований син позивача - відповідач ОСОБА_2, який з початку 2014 року у вказаній квартирі фактично не проживає та виїхав за межі України на постійне проживання до Російської Федерації. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі, позбавлена права оформити пільги на оплату комунальних послуг, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: Донецька область, м. Торецьк (Дзержинськ), АДРЕСА_1.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач, надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позов, заперечення з приводу розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, на адресу суду не направив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Дзержинської нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_1 є власником квартири № 6, що розташована в будинку № 36 в м. Торецьк Донецької області (а.с.8).

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 08.10.2018, виданою Комунальним підприємством «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до акту від 04.10.2018 за вих.№433, складеного головою вуличного комітету ОСОБА_4 в присутності двох свідків (сусідів), ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але не мешкає там з 1998 року, у зв`язку з виїздом спочатку до м. Донецьк, а потім з виїздом до РФ (а.с.10).

V. Оцінка суду.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів та про їх відхилення не заявлено клопотань жодною із сторін.

Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

VІ. Оцінка аргументів сторін.

Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд доходить висновку, що в своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту житлових прав та права власності позивача.

VІІ. Норми права, що застосовує суд та мотиви їх застосування.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що квартира є власністю позивача, суд доходить висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_2, знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача, який є сином позивача, без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом встановлено, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

VIII. Питання про розподіл судових витрат.

Позивач, відповідно до заяви не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: