Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 лютого 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 10.09.2016року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписки та договору позики, який не було нотаріально посвідчено. Відповідно до даного договору відповідач отримав у позику 14 886,00 грн., строком до 31.12.2016року. Станом на 14.11.2017 року відповідач свої зобовязання не виконав, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі - 14 886,00 грн., а також пеню за кожний день прострочення повернення суми боргу - 3 389,93грн. та штраф 388,00 грн. і судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення розгляду справи повідомлений належно, представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримано повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, чи будь-яких колопотань не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10.09.2016року між сторонами був укладений договір позики на суму 14 886,00 грн., за умовами якого відповідач зобов'язувався повернути позивачу вказану суму боргу до 31.12.2016року, що стверджується договором позики та власноручною розпискою відповідача, яка приєднана до матеріалів справи.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суду надані позивачем ОСОБА_3 позики, який не було нотаріально посвідчено та розписка в підтвердження того, що відповідач взяв у нього в борг кошти в сумі 14 886,00 грн. Хоча зазначена вище розписка і не є належною письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд, також, виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 31.12.2016 року відповідач не повернув борг.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно мав місце договір позики на суму 14 886,00 грн., умови якого відповідач не виконав. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано.

Також, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені за договором за 317 днів користування грошовими коштами в розмірі 3 389 грн.93коп. станом на 14.11.2017р., а також сума трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.01.2017р. по 14.11.2017р. в розмірі 388грн.00коп.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 640 грн., що складаються з суми судового збору та підтверджені квитанцією №5 від 13.11.2017р.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 549,625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 18.01.1985 р.н.(ІНПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1,08.12.1984 р.н.(ІНПП НОМЕР_1) борг в сумі 14 886,00 грн., 3% відсотки за користування коштами та пеню в загальній сумі 3777 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, 18.01.1985 р.н.(ІНПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4