справа № 2/325/254/2018р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.09.2007 року в сумі 116997,69 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 6177,38 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 110820,31 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.09.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 21600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість в сумі 116997,69 грн., яка складається з: 6177,38 грн. заборгованість за кредитом; 110820,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 116997,69 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 1762,00 грн..

Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року судом за клопотанням представника відповідачки адвоката ОСОБА_2 були витребувані докази по справі.

20 серпня 2018 року від представника відповідача адвоката ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, подана позовна заява є безпідставною та не може бути задоволена судом, так як умови та правила надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1, а тому не можуть бути враховані судом при оцінці доказів та ухваленні судового рішення. Наданий розрахунок не відповідає фактичним обставинам. Також, позивачем пропущений строк звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

05 вересня 2018 року на електронну адресу суду від позивача надійшли витребувані судом докази.

04 жовтня 2018 року на електронну адресу суду (23 жовтня 2018 року на поштову адресу суду) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що договір з ОСОБА_1 від 25.09.2007 року є чинним, про що свідчить підписана нею анкета-заява, яка свідчить про ознайомлення нею з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року. Також, сторонами при укладенні договору були обумовлені усі істотні умови. До матеріалів додана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» з якої чітко вбачається, що ОСОБА_1 встановлено поточну процентну ставку в розмірі 1,9 % (22,8 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Таким чином, вважають договір дійсним, оскільки ніким не оспорювався, тому є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача, а посилання представника боржника про відсутність підпису в Умовах не відповідають дійсним обставинам справи. Наданий представником відповідача розрахунок не може бути прийнято як належний, оскільки відповідач не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері. Порядок погашення заборгованості та нарахування процентів містяться в пунктах Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року. З 04.2014 року Банком були внесені зміни до Умов та правил в частині нарахування процентів, згідно якого у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму. При розрахунку процентів, цифри, починаючи з третього знака після коми, відкидаються. А тому, сума після коми ручного розрахунку може відрізнятися від розрахунку який доданий до позову у звязку з автоматичним округленням. Про зміну відсоткової ставки боржника повідомляли смс-повідомленнями. Також, позивач зазначає, що ними не пропущений строк звернення до суду, оскільки строк дії картки становить до 10/2015, а з позовними вимогами до ОСОБА_1 звернулися до суду у квітні 2018 року, тобто в до спливу строку позовної давності. Таким чином, просять задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

16 жовтня 2018 року представником відповідача адвокатом ОСОБА_2 надано заперечення, в яких представник зазначає, що відповідно до умов та правил надання банківських послуг клієнта повинні повідомляти про зміну розміру відсотків, однак відповідачем не надано доказів про отримання ОСОБА_1 повідомлень про ці зміни. Вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 отримала одну картку, строк дії якої до серпня 2011 року. А тому, позовна давність за вимогами про стягнення суми боргу за кредитним договором спливла 01 вересня 2014 року. Згідно правового висновку Великої Палати ВС 28 березня 2018 року, позивач не мав права нараховувати передбачені кредитним договором відсотки та інші платежі починаючи з 01 вересня 2011 року. Просить: застосувати до заявлених позовних вимог позовну давність; в задоволенні позову відмовити.

25 жовтня на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на заперечення, яка по суті тотожна відповіді на відзив, та в якій зазначено додатково, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.09.2007 року відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № 517201 зі строком дії до 07.2015 року; в подальшому картка пере випускалася, а саме 22.06.2012 року відповідачка отримала картку № 140571 зі строком дії до 10.2015 року.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги позивача та просить відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі викладених у відзиві та запереченнях.

В судове засідання представник позивача не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справу за відсутності представника ПАТ КБ ПриватБанк, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки адвоката ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з позиції відповідача та його представника, позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки отримана єдина банківська картка має термін дії останній день серпня 2011 року, а з позовом ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду 24.04.2018 року.

На думку суду позиція відповідача та його представника є передчасною виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Згідно з частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наявних доказів, що маються в матеріалах справи, а саме: довідки АТ КБ ПриватБанк ОСОБА_1 були надані кредитні картки № 517201, № 140571, зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 10.2015 року.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 24 квітня 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом в строк, передбачений ст.. 251 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає відмовити відповідачу та його представнику у застосуванні до позовних вимог строків позовної давності.

Вирішуючи справу по суті, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи встановлено, що 25.09.2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (ч. 1ст. 634 ЦК України).

Згідно умов цього договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,8 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредит Банком надано відповідно до заяви клієнта, відповідно до умов якої, сторони погодили, що процентна ставка за кредитом складає 22,8 %.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_1, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка приєдналася до договору приєднання та погодилася з їх умовами.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Також суд, враховує, що у відзиві на позов відповідач та її представник визнали, що у 2007 році ОСОБА_1 отримувала кредитну карту у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 57).

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за кредитом становить 116997,69 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 6177,38 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 110820,31 гривень.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач видав відповідачу кредит відповідно до встановленого ліміту в загальному розмірі 21600,00 грн. Відповідачем частково погашалась заборгованість за кредитом, станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача становила 6177,38 грн. з тіла кредиту.

Суд не приймає до уваги розрахунок представника відповідача щодо сплати відповідачкою сум заборгованості, оскільки він по собі містить математичні розрахунки загальних сум, які на думку представника були сплачені відповідачкою за погашення заборгованості, без врахування тіла кредиту, відсотків, та інших платежів, передбачених умовами договору. Крім того, з наданих виписок не зрозуміло, на який саме рахунок та куди саме здійснювалися переводи коштів.

За таких обставин, суд вважає, необхідним стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 6177,38 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного:

За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.

Відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, які діяла на момент укладення договору від 25.09.2007 року, передбачена можливість зміни розміру банком тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта на умовах, зазначених в пункту 4.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно пункту 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли вже після перевиписку картки), передбачено право банку проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то рахується, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з умов договору процентна ставка за кредитом складає 22,8 %.

Судом встановлено, що позивач, починаючи з 1 січня 2013 року в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку за користування кредитними коштами: з 01 січня 2013 року з 22,8 % до 30%; з 01 вересня 2014 року до 34,8 %; з 01 квітня 2015 року до 43,20 %.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57цс12, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачці під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним.

Суд не може прийняти до уваги надані копії роздруківок на форматі листа А-4 про начебто відправлення смс повідомлень ОСОБА_1 як докази належні і допустимі, та такі що підтверджують отримання відповідачкою повідомлення про зміну розміру відсотків за користування кредитними коштами, оскільки вони не завірені належним чином, та позивачем не надано підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи ( ч. 9 ст. 83 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами за період з 30.11.2007 року по 31.12.2012 рік, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки -22,8 % та наданого розрахунку у розмірі 201,23 гривні, а також заборгованість по процентам за період з 01.01.2013 року по 28.02.2018 року згідно процентної ставки 22,8 % річних, що становить 7273,04 грн. (розрахунок (6177,38 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) х 22,8 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1859 (дні прострочення з 01.01.2013 року по 28.02.2018 року) = 7273,04 грн.)).

Тому, розмір заборгованості по процентам за кредитним договором станом на 28.02.2018 року становить 7474,27 грн. (розрахунок 201,23 + 7273,04 = 7474,27 грн.), яка і підлягає стягненню.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 205 грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 191, 200, 206, 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, к/р 3111, МФО: 305299) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.09.2007 року у розмірі 13651 (тринадцять тисяч шістсот пятдесят одна) гривня 65 копійок, яка складається із: 6177,38 грн. - заборгованості за кредитом; 7474,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» (, к/р 3111, МФО: 305299) витрати по сплаті судового збору в розмірі 205 (двісті пять) гривень 60 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складення повного судового рішення 01.11.2018 року.

Суддя Г.А. Васильцова