Справа №601/8/18
Провадження № 2/601/211/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Білосевич Г.С.

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/8/18 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи - Національний Банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання частково недійсними кредитного договору,

-з участю: представника відповідача - позивача - адвоката ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом про стягнення із ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором від 08 липня 2013 року та судових витрат по справі. Позивач посилається на те, що 08.07.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-19005-080713. Банк виконав взяті на себе зобов»язання, відкривши ОСОБА_1 картковий рахунок №НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії розміром 50 000 грн. ОСОБА_1 скористався кредитною лінією, але в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 29.11.2017 року становить 53 885 грн. 03 коп., яка складається з наступного: 38 737 грн. 53 коп. - прострочене тіло кредиту; 15 147 грн. 50 коп. - заборгованість по відсотках. У зв»язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту крединої лінії, відповідно до п. 2.4 частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00 грн., а несплачена забогованість за Договором, визнана простроченою. А тому ПАТ «Дельта Банк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 53 885 грн. 03 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати по справі.

В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з»явився, однак надіслав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, поданий ними позов задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсними з моменту укладення договору пункт 1.5 Розділу 1 Тарифів на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки Тарифний пакет «Святковий Новий Класичний» кредитного договору № 004-19005-080713, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк» та стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь 30 792 грн. сплаченої комісії за обслуговування кредитного залишку по вказаному договору.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та пояснила, що 08 липня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір № 004-19005-080713. Однак у вказаному договорі банк передбачив пункт, який передбачає сплату ОСОБА_1 - споживачем на користь банку платежі за дії, які ПАТ «Дельта Банк» здійснює на свою користь та за дії, які ОСОБА_1 здійснював на користь банку. При ознайомлені із позовною заявою ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 з»ясував, що значна частина коштів, які він направляв на погашення кредиту була спрямована саме на сплату передбаченої у пункті 1.5 Розділу 1 Тарифів «послуги» - у виписці по рахунку зазначена послуга має назву «Комісія і інші нарахування» та суму щомісячного розрахованої до сплати комісії, яка становить від 1466 грн. 72 коп. до 1961 грн. 65 коп. Всього за час дії кредитного договору ОСОБА_1 сплачено 30 792 грн. 41 коп. на погашення нарахованої ПАТ «Дельта Банк» комісії за обслуговування кредиту, що становить більше половини тіла кредиту. Нарахування та сплата комісій за послуги, що супроводжують кредит та передбачені пунктом 1.5 Розділу 1 Тарифів є несправедливими та незаконними. Тому представник ОСОБА_1 просить поданий ними позов задовольнити повністю. Строки звернення до суду із даним позовом ними не пропущенні, оскільки лише отримавши копії документів по позову Банку, ОСОБА_1 стало відомо про порушення його прав. В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 просить відмовити, оскільки банк неправильно здійснив зарахування сплачених ОСОБА_1В кошів в сумі 54 434 грн. на погашення кредиту, внаслідок чого розрахунок заборгованості, що є додатком до позовної заяви, є неправильним.

У надісланому до суду відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1, банк просить відмовити у задоволенні данного зустрічного позову, оскільки згідно з п.7.1 Договору ОСОБА_1 підписавши договір про надання споживчого кредиту №004-19005-080715 від 08.07.2013 року , погодився з тим, що умови данного договору йому цілком зрозумілі і зобов»язується неухильно дотримуватись їх. Перед підписанням данного договору позичальником отримано Тарифи та Умови надання кредитної карти відповідно до вимог чинного законодавства, а тому ОСОБА_1 був ознайомлений про розмір процентних ставок та з усіма тарифами банку в тому числі п. 1.5 Тарифів на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки. На момент укладення кредитного договору сторони досягли згоди щодо укладенння договору на зазначених у ньому умовах та порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року не допущено. Також, ОСОБА_1 не надано доказів того, що банк при укладенні договору застосував нечесну підприємницьку практику. Окрім того, банк вважає, що ОСОБА_1 пропущені строки звернення до суду із даним позовом, так як він був обізнаний про умови кредитного договору, зокрема оспорюваного п.1.5 Тарифів, з моменту укладення кредитного договору - з 08.07.2013 року, а з позовом до суду звернувся у лютому 2018 року. За таких обставин банк просить застосувати до зустрічного позову строки позовної давності.

Представник Національного Банку України в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з»явився, однак надіслав пояснення, за якими вважає, що ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Баанк» ввів його в оману, щодо істотних умов договору та не надав доказів нечесної підприємницької практики під час укладення кредитного договору. Банк, відповідно до укладеного кредитного договору, свої зобов»язання виконав повністю, однак ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності шляхом визнання кредитного договору недійсним. Вважає, що ОСОБА_1 безпідставно звільнено від сплати судового збору.

16.02.2018 року, ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов, який ухвалою суду від 16.02.2018 року прийнятий до розгляду із позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно заяви № 004-19005-080713 від 08.07.2013 року, тарифів на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, Умов надання кредитної картки Тарифний такет «Святковий Новий Класичний» та виписки по рахунку клієнта - ОСОБА_1, останній отримав в банку кредит у розмірі 50 000 гривень.

Вищезазначена заява підписана ОСОБА_1, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та не заперечувалось його представником.

Згідно розрахунку виданого ПАТ "Дельта Банк", сума заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 004-19005-080713 від 08.07.2013 року станом на 29.11.2017 року становить 53 885 гривень 03 копійки, яка складається з наступного: 38 737 грн. 53 коп. - прострочене тіло кредиту; 15 147 грн. 50 коп. - заборгованість по відсотках. Також у даному розрахунку вказана комісія за обслуговування кредитом, яка сплачена ОСОБА_1 і становить 30 792 грн. 41 коп.

З рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 року; №619 від 20.02.2018 року та № 278 від 30.12.2015 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено ліквідатора.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права банком у січні 2018 року, після отримання ним позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» із додатками до неї, у яких знаходився розрахунок заборгованості по кредитному договору, тому суд вважає, що ОСОБА_1 не пропущені строки звернення до суду із даним позовом.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до умов кредитного договору від 08.07.2013 року, що укладені між сторонами, банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі, тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Судом встановлено, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. При цьому банк нараховував, а ОСОБА_1 сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, чим допустив заборгованість, яка підлягає частковому стягненню із ОСОБА_1, а тому суд вважає, що позов ПАТ «Дельта Банк» слід задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 42, 81, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 5, 203, 215, 256, 257, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк» (рахунок отримувача: 1026, банк отримувача: Національний банк України, МФО Банку отримувача (код Банку): 300001, отримувач: АТ «Дельта Банк», код отримувача: 34047020) заборгованість у розмірі 23 092 (двадцять три тисячі дев»яносто два ) гривні 62 ( шістдесят дві) копійки за кредитним договором № 004-19005-080713 від 08 липня 2013 року та судові витрати по справі у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсними пункт 1.5 Розділу 1 Тарифів на обслуговування поточного рахунку з використання платіжної картки Тарифний пакет «Святковий Новий Класичний» кредитного договору № 004-19005-080713 від 08 липня 2013 року, що укладенні між публічним акціонерним товариством «Дельта-Банк» та ОСОБА_1

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» в користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.11.2018 року.

Позивач-відповідач: публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк», місцезнаходження бул. Дружби Народів, 38 м. Київ, .

Відповідач-позивач: ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Третя особа - Національний Банк України, місцезнаходження м. Київ вул. Інституцька, 9.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження вул. Січових Стрільців, 17 м. Київ, .

Головуючий: