Справа № 2-2694/12 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/395/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 26 18.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Мережко М.В., Суханової Є.М.,

при секретарі Марченку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 11 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії, за яким останній отримав у кредит 250 тис. доларів США терміном до 9 вересня 2022 року зі сплатою 14 % річних.

В той же день на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0819 га, на якій він розташований. Також, у той же день, між банком і ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному кредитному договору.

Банк свої зобов'язання виконав повністю, надавши позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти, натомість позичальник, як і поручитель, взяті на себе зобов'язання не виконали, на вимоги банку щодо погашення заборгованості не реагували, внаслідок чого станом на 9 грудня 2011 року за договором про відкриття кредитної лінії виникла заборгованість у розмірі 4 456 929 грн. 89 коп., з яких: основний борг в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом дорівнює 1 767 189 грн. 38 коп.; відсотки за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом дорівнює 635 694 грн. 74 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в сумі 2 054 045 грн. 77 коп.

З урахуванням наведеного ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначену вище суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року, а також понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 20 вересня 2012 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 456 929 грн. 89 коп. та судовий збір у сумі 3 219 грн., всього 4 460 148 грн. 89 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року в частині стягнення пені змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пеню за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків в сумі 1 213 996 грн. 30 коп. В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року залишено без змін.

З апеляційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року до апеляційного суду також звернулася відповідач ОСОБА_1, яка в скарзі посилалась на те, що без погодження з нею 16.09.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії, якою було збільшено відсоткову ставку з 14%, передбачених умовами Договору про відкриття кредитної лінії, до 16%. Оскільки без її згоди, як поручителя, було змінено зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності перед кредитором, порука в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є припиненою, в зв'язку з чим рішення суду в частині стягнення з неї, як поручителя, заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог банку до неї.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника банку, який проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1, колегія суддів приходить до висновку про задоволення її апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії, за яким останній отримав у кредит 250 тис. доларів США терміном до 9 вересня 2022 року зі сплатою 14% річних (том 1, а.с.6-8).

В той же день на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належні їй на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0819 га, на якій він розташований (том 1, а.с.12-13).

Також встановлено, що в той же день, 11 вересня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 зобов'язалася солідарно з позичальником ОСОБА_2 відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному договору про відкриття кредитної лінії (том 1, а.с.10-11).

Судом також встановлено, що відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконували, на вимоги банку про усунення порушень від 16.03.2009 року (том 1, а.с.16), від 27.10.2010 року (том 1, а.с.17) та від 14.10.2011 року (том 1, а.с.18) не реагували, внаслідок чого станом на 9 грудня 2011 року за договором про відкриття кредитної лінії виникла заборгованість в розмірі 4 456 929 грн. 89 коп., з яких: основний борг в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складало 1 767 189 грн. 38 коп.; відсотки за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складало 635 694 грн. 74 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в сумі 2 054 045 грн. 77 коп. (том 1, а.с.23-34).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на припинення поруки внаслідок збільшення обсягу її відповідальності, як поручителя, без її згоди шляхом укладення між банком та позичальником 16 вересня 2008 року Додаткової угоди №1 до Договору про відкриття кредитної лінії, якою було збільшено розмір процентної ставки з 14% до 16% річних. Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що у п. 4.4. договору поруки, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 (том 1, а.с.10-11) передбачено, що внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем.

Судом також встановлено, що 16 вересня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного Договору про відкриття кредитної лінії, за умовами якої змінено розмір процентної ставки та встановлено її в розмірі 16% річних (том 1, а.с.9). Дана Додаткова угода №1 підписана представником банку та позичальником ОСОБА_2

Доказів того, що ОСОБА_1, як поручитель, надавала згоду на внесення вищенаведених змін до договору про відкриття кредитної лінії в справі немає і позивачем вони надані не були, в зв'язку з чим обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що порука в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України є припиненою.

На вищенаведені обставини суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, уваги не звернув, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя.

Не звернув уваги на це і суд апеляційної інстанції, який за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 24 березня 2014 року змінив рішення суду першої інстанції в частині розміру пені, стягнувши пеню в солідарному порядку як з позичальника ОСОБА_2, так і з поручителя ОСОБА_1, допустивши порушення вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_2 та відмови у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_1 в зв'язку з припиненням поруки.

При вирішенні питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з позичальника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складало 1 767 189 грн. 38 коп., та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складало 635 694 грн. 74 коп.

Щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, викладеними у рішенні від 24 березня 2014 року, про застосування до цієї вимоги річного строку позовної давності, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. З врахуванням визначеного законом річного строку позовної давності розмір пені згідно наданого банком розрахунку (том 1, а.с.114-119) становить 1 213 996 грн. 30 коп., що і підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_2 на користь банку.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника на користь банку, становить 3 616 880 грн. 42 коп. та складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складало 1 767 189 грн. 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складало 635 694 грн. 74 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн. 30 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Оскільки рішення апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року про солідарне стягнення пені з позичальника та поручителя ухвалене з порушенням норм матеріального права в частині стягнення заборгованості з поручителя, воно згідно вимог ч. 3 ст. 370 ЦПК України підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення пені з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення пені з дотриманням вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України лише з позичальника ОСОБА_2

Оскільки вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають задоволенню лише щодо відповідача ОСОБА_2, то відповідно до ст. 141 ЦПК України саме з нього на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 370, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» загальної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 456 929 грн. 89 коп. та судового збору у сумі 3 219 грн. - скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» пені за несвоєчасне погашення кредиту, заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 1 213 996 грн. 30 коп. - скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн. 42 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складає 1 767 189 грн. 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складає 635 694 грн. 74 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн. 30 коп.

В задоволенні решти вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення пені та вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в розмірі 3 219 грн. 00 коп.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 березня 2014 року в іншій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді: