П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Рівненської міської ради на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2017 року (суддя - Бердій М.А.) у справі №569/15667/17 за позовом заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Рівненської міської ради подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали суду через порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, прийшов до помилкового висновку про те, що, за відсутності відповідного делегування повноважень з боку місцевої ради, органи прокуратури не мають повноважень на пред'явлення від імені територіальної громади в особі місцевої ради позовів, які стосуються управління майном, яке належить комунальній власності, оскільки позовну заяву подано в інтересах держави, при цьому, предмет позову не стосується управління майном, яке належить до комунальної власності.

Так, згідно рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, поняття «інтереси держави» є оціночними і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень.

Просить ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2017 року скасувати та направити справу до Рівненського міського суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2017 року заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури, звернувся до Рівненського міського суду з вище зазначеним позовом в статусі позивача, в якому зазначив, що несплата відповідачем пайового внеску на розвиток інфраструктури міста Рівне завдає майнову шкоду міській раді, яка внаслідок цього позбавлена можливості виконувати покладені на неї функції та реалізувати фінансово-економічні повноваження, здійснювати заходи щодо розвитку інфраструктури міста, а уповноваженим органом не вживаються заходи щодо захисту інтересів держави, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, прокурор звертається за захистом інтересів держави в особі Рівненської міської ради, оскільки останньою не вжито заходів цивільно-правового характеру, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення відповідних коштів, що має наслідком ненадходження до місцевого бюджету значних коштів.

В обґрунтування звернення з позовом до суду зазначає, під час опрацювання Рівненською місцевою прокуратурою акту ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області №13-17-08-06/10 від 23 березня 2017 року за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради за період з 01 січня 2015 року по 01 лютого 2017 року встановлено ряд завершених об'єктів будівництва на території міста Рівне, які не залучені до пайової участі в розвитку інфраструктури міста, зокрема, відповідно до додатку 10 вказаного акту, ОСОБА_1, як замовник будівництва «Комплексу гаражів» по АДРЕСА_1, не сплатив пайовий внесок в розмірі 312 765 грн.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що Рівненській місцевій прокуратурі для звернення до суду із даним позовом необхідно відповідне делегування повноважень з боку місцевої ради.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до ч.2 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із Рішенням Конституційного суду України №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, поняття «інтереси держави» є оціночними і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Суд першої інстанції, вищенаведене не врахував та прийшов до передчасного висновку, що Рівненській місцевій прокуратурі для звернення до суду із даним позовом необхідне відповідне делегування повноважень з боку місцевої ради.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому ухвала підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Рівненської міської ради задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2018 року

Головуюча

Судді :