Справа № 520/1359/18
Провадження № 2/520/3746/18
Київський районний суд м. Одеси в складі:
судді Пучкової І.М.
за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,-
Наявність арешту на предмет іпотеки заважає ПАТ «Дельта Банк», як пріоритетному обтяжувачеві, реалізувати своє право першочергового задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб, обраний на власний розсуд, виходячи з чинного законодавства України, у звязку з цим, позивач змушений звернутись до суду з цим позовом.
Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, AT «УкрСиббанк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює AT «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від AT У крСиббанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість AT «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна № 105623856, вбачається, що:
- 15.06.2009 року, згідно з заявою про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна, с-24, 09.06.2009 р., Приморським районним судом м. Одеси, накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 Варанцоївичу, в тому числі, на обєкт нерухомого майна, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заявник ОДНК (номер запису про обтяження: 8801591).
- 17.06.2009 року, згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2009 року у справі № 2-8961/09 накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 Варанцоївичу, в тому числі, на обєкт нерухомого майна: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, заявник: Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (номер запису про обтяження: 8812112).
Інших доказів не надано, тому при розгляді справи суд виходить лише з наявних у справі письмових доказів, поданих позивачем, і з того, що саме на позивача, згідно зі ст.81 ЦПК України, покладено обов'язок з доказування тих обставин, на які він посилається в обгрунтування позовних вимог.
Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Ухвала за наслідками розгляду даної заяви може бути переглянута в апеляційному порядку, згідно зі ст. 353 ЦПК України.

Оскільки ст.158 ЦПК України визначено інший порядок зняття арешту з майна, ніж пред'явлення позовних вимог у позовному провадженні, окрім цього, повноваженнями зі скасування ухвал та рішень судів першої інстанції наділені лише суди вищих інстанцій, суд першої інстанції не може скасувати ухвалу іншого суду першої інстанції, так як не наділений такими повноваженнями.

Окрім того, позивач не дотримався вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту він не пред'явив до двох обов'язкових належних відповідачів, якими мають бути і боржник і кредитор, в інтересах якого накладено арешт, на спірне майно.

У разі звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України), позивач такий позов повинен пред'явити до особи (осіб), від прав та обов'язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто - для даного випадку - так само відповідачем, окрім боржника (власника майна), має бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який у зв'язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом).

У даному випадку, позов пред'явлений лише до боржника ОСОБА_1 (власника спірного майна і іпотекодавців); але позов не пред'явлений позивачем до відповідача (стягувача), з яким виникли спірні правовідносини, в яких права та обов'язки сторін кореспондують одне одному, і в яких зміна прав одної сторони залежить від зміни обсягу прав другої сторони. В даному випадку, спір фактично існує саме між двома кредиторами з приводу прав кредиторів на арештоване майно і першочергового права іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна перед іншими кредиторами, і тому саме стягувач, в інтересах якого накладено арешт на майно, є потенційним носієм прав на отримання задоволення за рахунок арештованого майна в порядку черговості, визначеної законом, тобто, після першочергового задоволення вимог іпотекодержателем на ту частину майна (його вартості), яка залишиться після задоволення вимог іпотекодержателем. Тому вирішення даного спору без участі у справі належного відповідача - стягувача, в інтересах якого накладено арешт (якщо він є відмінним від первісного іпотекодержателя), - у випадку задоволення позову про звільнення такого майна з-під арешту - було б прямим порушенням прав вказаної особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред'явлений даний позов.

Вказані обставини відносяться до предмету доказування за цим позовом, мають суттєве значення для розгляду справи і повинні бути доведені позивачем.

Обовязок та право визначати відповідачів, до яких пред'являється позов, покладається на позивача. Жодних клопотань з цього приводу позивач не заявив, в тому числі, і клопотань про витребування необхідних доказів, у разі, якщо він був позбавлений можливості такі докази добути і подати суду сам. Позов має бути пред'явлений до належного відповідача (відповідачів). Тому, підстав для задоволення позову, який не пред'явлений до належного відповідача, навіть і у випадку встановлення порушення певного права позивача, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 2,4,12,13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Пучкова І. М.