КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/204/18
Провадження № 2-з/488/6/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Селіщева Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред'явлення позову, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову, в якій просила:

- накласти арешт на будинок та земельну ділянку, що знаходяться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити будь-яким третім особам, у тому числі ДВС України, вчиняти будь-які дії по передачі права користування будинком та земельною ділянкою, що знаходяться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити будь-яким третім особам, у тому числі ДВС України, вчиняти будь-які дії щодо проникнення до будинку та на земельну ділянку, що знаходяться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити будь-яким третім особам проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договорои застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування будинок та земельну ділянку, що знаходяться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити будь-яким третім особам вселятися в будинок, що знаходиться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити будь-яким третім особам реєструватися в будинку, що знаходиться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб у будинку, що знаходиться по пров. Колективному 26 в м. Миколаєві;

- заборонити Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради вносити до реєстраційного обліку відомості про зняття зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свою заяву заявник ОСОБА_2 мотивувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого її законні права не будуть захищені.

Ознайомившись із вказаною заявою, приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову, і зокрема визначає, що позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання (ч.1 п.п.1,2,4 ст. 150).

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

У пункті 6 цієї ж Постанови вказано, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та враховуючи вищезазначене, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявником не вказано предмет позовних вимог та не обґрунтована необхідність заходів забезпечення позову, які вона просить застосувати (п.3,4 ч.1 ст. 151 ЦПК України), не вказано ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, (п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України), крім цього, заява про забезпечення позову також не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 151 Цпк України).

За таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, оскільки подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст. 149 -153 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред'явлення позову повернути заявнику.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.І. Селіщева