Справа № 462/484/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова Румілова Н.М., у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі судового засідання - Ящук К.В., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім..Данила Галицького, третя особа профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького», Генеральний директор Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" ОСОБА_6про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 1 лютого 2018 року звернулась до суду з позовом, що був уточнений в судовому засіданні , в якому зазначила, що вона 01 листопада 2004 року була прийнята на роботу у виробничо-диспетчерську службу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" (на теперішній час Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького») на посаду диспетчера обліково-розрахункової групи, згідно до наказу від 25 жовтня 2004 року № 175/к. З 04 січня 2016 року працювала на посаді начальника відділу розрахунків наданих послуг згідно до наказу від 31.12.2015 року № 762. 28 грудня 2017 року відповідачем видано наказ № 990-о, яким їй надано відпустку та звільнено з посади з 22 січня 2018 року в зв'язку із скороченням штату працівників згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказаний наказ покликається на письмове попередження про наступне вивільнення від 06 листопада 2017 року. 22 січня 2018 року видано трудову книжку. Вважає звільнення незаконним, оскільки були відсутні підстави для звільнення працівників підприємства, також не враховано переважне право працівникам із більш високою кваліфікацією й продуктивністю праці, відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України, а саме її переважне право на залишення на роботі. Порівняно з іншими працівниками відділу розрахунків наданих послуг, які залишилися працювати на підприємстві та були переведені у центральну диспетчерську службу аеропорту, вона як керівник має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, довше працювала на підприємстві, неодноразово премійована, тричі надавались одноразові матеріальні заохочення, та, окрім того, має на утриманні неповнолітнього сина, якого виховує сама, у шлюбі ніколи не перебувала. З цих підстав профспілкова організація працівників відповідача відмовила у погодженні наказу про її звільнення, проте відповідачем зазначені обставини проігноровані, що призвело до порушення її трудових прав. Крім того, ознайомлення її з вакантними посадами відповідачем було здійснено не в повному обсязі, оскільки, при вказівці на можливість зайняття посади директора із забезпечення експлуатації аеропорту, їй не надали можливість ознайомитися з посадовою інструкцією, незважаючи на її письмовий запит. Порушення трудового законодавства відповідачем спричинило й моральні страждання, вона втратила душевний спокій, постійно відчуває психологічний дискомфорт, перебуваю у роздратованому стані, розуміючи, що її позбавили засобів для забезпечення належного рівня життя неповнолітній дитині. Всі зазначені моральні страждання завдані їй діями відповідача негативно відображаються на її здоров'ї. Незаконне звільнення змусило докладати додаткових зусиль для організації життя, призвело до моральних страждань. Завдану моральну шкоду оцінює в 15000,00 грн. Просить суд скасувати п. 2 наказу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" від 28 грудня 2017 року № 990-о про її звільнення з посади начальника відділу розрахунків наданих послуг з 22 січня 2018 року, поновити на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, спричинену моральну шкоду у розмірі 15000,00грн.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені у позовній заяві обставини, додала, що вона з 13 вересня 2017 року захворіла, в той день був відкритий лікарняний лист, вийшла з лікарняного 6 листопада 2017 р., і в той день у відділі кадрів її повідомили про скорочення та наступне її звільнення з 22 січня 2018 року. Вона працювала до 22 січня 2018 року, пропонувались вакансії, які повторювались, однак вакансії за її кваліфікацією їй не пропонувались. За фахом вона менеджер-організатор. З приводу звільнення вона зверталась до профспілки. Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що позивач є одинокою матір'ю, одна виховує дитину до 14 років. та з цих підстав не може бути звільнена за скороченням чисельності штату. Вона має більший рівень кваліфікації, чим інші працівники, має диплом магістра Також зазначила, що 18 вересня 2017 року позивачка зверталась до адміністрації профспілки з приводу звільнення, 20 грудня 2017 року профспілка своїм рішенням заборонила її звільнення. Однак вона була звільнена. Фактично штатний розклад не змінився на підприємстві, працівники, які менш кваліфіковані, та мають менший стаж роботи ніж позивач, залишились на підприємстві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що у вересні 2017 року відбулася реорганізація на підприємстві, а саме в штат Центральної диспетчерської аеропорту з 18.09.2017р. було введено групу обліку наданих послуг в складі керівника групи та фахівців з обліку наданих послуг 1 категорії, що в загальній кількості склало п'ять штатних одиниць, а з 01.10.2017р. виведено з штату відділу розрахунків наданих послуг чотири фахівці 1 категорії та одного фахівця 2 категорії, що в загальній кількості склало п'ять штатних одиниць. При цьому незадіяною, залишилася посада начальника відділу розрахунків наданих послуг, яку на той час обіймала позивач ОСОБА_2 На момент внесення таких змін до штатного розпису вона перебувала на лікарняному. З приводу таких змін проводились консультації з профспілковою організацією та 18.10.2017 р. та була отримана її згода. Наказом Гендиректора за №493 від 6.11.2017р. внесено зміни до штатного розпису ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» шляхом виведення з нього з 9.01.2018 року посади начальника відділу розрахунків, яку на той час займала позивач. Попередженням від 6.11.2017 року вона була попереджена про наступне звільнення., були запропоновані для переведення на іншу роботу вільні вакансії. Позивач відмовлялась. Враховуючи її відмови відповідач звертався з поданням про надання згоди на звільнення до профспілки, однак 21.12.2017 року отримав відмову з посиланням на те, що позивач є одинокою матір'ю дитини до 14- річного віку. Вважає, що таке рішення необґрунтоване, оскільки позивач не вважається одинокою матір'ю, доказів, що відомості про батька дитини внесені в актовий запис про її народження на підставі ст.135 СК суду не надані, а за рішенням суду вона отримує аліменти від батька дитини ОСОБА_7 З 23.01.2018р. Генеральним директором виведено з штату відділу розрахунків наданих послуг посаду начальника відділу Вважає, що питання переважного права залишення на посаді не може братися до уваги, оскільки на момент виведення із штатного розпису посади начальника відділу розрахунків наданих послуг така посада була лише в одній кількості . Також адміністрацією в повному обсязі забезпечено право позивачки переведення на іншу роботу згідно до ст.49-2 КЗпП України шляхом її постійного інформування про наявність вакантних посад на підприємстві. Їй відмовлялось у наданні посадових інструкцій тільки до посад, на які вона не могла претендувати, через відсутність відповідної кваліфікації. Вважає, що відповідач діяв на законних підставах при звільненні позивача, позов підлягає відмові в повному обсязі.

Третя особа Генеральний директор Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просила у позові відмовити.

Третя особа Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» в судове засідання не з'явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають відмові з наступних підстав.

За Наказом Генерального директора ДП «МА «Львів» ім..Данила Галицького» за №447 від 13.10.2017р. з метою упорядкування чинної структури підприємства введена в дію організаційна структура ДП «МА «Львів» ім..Данила Галицького» (арк.спр.158).

18.10.2017 року на спільному засіданні адміністрації і профспілкового комітету ДП Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» погоджені організаційні зміни у роботі підприємства , а саме здійснення зміни в організації виробничого процесу , а саме функції відділу розрахунків наданих послуг передані центральній диспетчерській аеропорту, працівників відділу розрахунків наданих послуг переведено в групу обліку наданих послуг центральної диспетчерської аеропорту. Фактично у виробничому процесі залишається не задіяна посада начальника відділу розрахунків наданих послуг.(арк.спр. 154зв.).

Як вбачається з Наказу Генерального директора ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» за №493 від 6.11.2017р. у зв'язку із змінами організації виробництва і праці(скорочення штату), яка здійснюється з метою підвищення ефективності та оптимізації управління підприємством внесені зміни до штатного розпису підприємства шляхом виведення з нього з 9.01.2018 року посади начальника відділу розрахунків наданих послуг-1 одиниця, наказано начальнику відділу кадрів роботи ознайомити під підпис працівника, який займає посаду начальника відділу розрахунків наданих послуг.

З витягу з штатного розпису ДП МА «Львів»ім.Данила Галицького» на 2017р. станом на 1.11.2017р. вбачається, що начальником центральної диспетчерської аеропорту рахується одна штатна одиниця.

Згідно до Наказу ДП Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» від 28 грудня 2017 року за №990-о позивача ОСОБА_2, начальника відділу розрахунків наданих послуг, звільнено з посади з 22 січня 2018 року в зв'язку із скороченням штату працівників, згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава наказ ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» від 06.11.2017року за №493, письмове попередження від 6.11.2017р.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

06.11.2017 року ОСОБА_2 письмово попереджено про заплановане вивільнення у зв'язку із скороченням чисельності штату підприємства та запропоновано переведення на наступні посади: заступник Генерального директора з питань експлуатації, директор з забезпечення експлуатації аеропорту, директор з забезпечення аеропорту, інженер 1 категорії, оператор технічних засобів контрою на безпеку, вантажник, прийомоздавальник вантажу та багажу, слюсар з ремонту та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання 5 розряду, оператор дистанційного пульта керування у водопровідно-каналізаційному господарстві 5 розряду,стрілець зайнятий охороною ПС, об'єктів 1 класу Від запропонованих вакансій позивач відмовилась (а.с. 81). В подальшому позивачці також пропонувалась посада оператора технічних засобів контролю на безпеку- 9.11.2017р. , та інші посади в період часу з 14.11.2017 р. по 28.12.2017 р., однак від запропонованих вакансій вона також відмовилась (а.с. 82-94). З 2 січня 2018 року по 18 січня 2018 р. відповідач знов повідомляв позивачку письмово про нові вакансії на підприємстві, та надавав список тих, які ще були наявні. Перелік вакансій містив відомості про розмір посадового окладу. Про то, що їй пропонувались вакансії посад позивач , але ж вона від них відмовилась, позивач підтвердила і на профспілковому комітеті 20.12.2017року , на якому вона була присутня під час розгляду питання про надання згоди на її звільнення.

Таким чином, суд вважає, що відповідач у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України, належним чином та завчасно повідомив позивача про звільнення у зв'язку із скороченням, пов'язаним зі змінами в організації роботи. Позивач була попереджена, що у разі відмови від запропонованих посад підлягає звільненню з роботи після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього письмово попередження, а саме з 9 січня 2018 р. (арк.спр.80).

При цьому суд враховує, що на профспілковому комітеті ДП Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» 20.12.2017 р. перебувало на розгляді подання про надання згоди на звільнення начальника відділу розрахунку наданих послуг ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП , проголосоване більшістю проти звільнення, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 дитину віком 11 років, яку сама виховує. Однак в протоколі не зазначено, що саме вирішив профкомітет з цього питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

На підтвердження доводів про те, що позивач ОСОБА_2 є одинокою матір'ю представник позивача посилався на відсутність у паспорті відмітки про реєстрацію шлюбу, на копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому матір'ю зазначена позивач, батьком - ОСОБА_7, копію рішення Залізничного районного суду мюЛьвова від 17 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі по 1000 грн. щомісячно., акти, складені ЛКП про не проживання ОСОБА_7 разом з дитиною.

Однак суд не погоджується з зазначеними доводами про те, що позивача слід вважати одинокою матір'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, від якої вона має дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається ( ч. 4 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»).

Одинокою матір'ю є жінка, яка не перебуває в шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері; вдова; інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Статтею 18-2 цього Закону визначено чіткий перелік документів, які доводять, що жінка є одинокою матір'ю: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою) або документ про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Системний та логічний аналіз вказаних норм закону вказує на те, що статусу одинокої матері жінка набуває у таких випадках : 1) при реєстрації народження дитини; 2) у разі смерті батька дитини; 3) у разі позбавлення батька батьківських прав.

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_1, в графі батько зазначено - ОСОБА_7.

Відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України суду не надано.

Більш того, за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 17 листопада 2017 року стягнуті з ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі по 1000 грн. щомісячно, що підтверджує факт здійснення запису про народження дитини в органах РАЦС за заявою батька дитини. В своїй заяві про стягнення аліментів позивач стверджувала, що спільно проживала у цивільному шлюбі зі ОСОБА_8, який з 2015 р. перестав брати участь у вихованні та утриманні дитини.

За таких обставин, суд вважає, що надані суду документи не містять підтверджень наявності у позивача статусу одинокої матері, оскільки графа «батько» не порожня і запис в ній не зроблений зі слів матері, доказів смерті батька чи позбавлення його батьківських прав матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що на позивача гарантії, передбачені ст.184 КзпП України не поширюються, звільнення позивача з займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КзпП України відбулося з дотриманням трудового законодавства, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

З огляду на те, що звільнення позивача проведено із дотримання вимог закону і дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, наявні докази про те, що позивач відмовився від переведення на іншу роботу та не користувався переважним правом на залишення на роботі та попереджувався позивач за 2 місяці про наступне вивільнення - суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які є похідними.

Таким чином, позов підлягає відмові у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького, третя особа профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького, Генеральний директор Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" ОСОБА_6про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 2 листопада 2018р.

Суддя: Н.М.Румілова