АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1367/17 Номер провадження 22-ц/786/22/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі: Радько О.М.

за участі позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Кіндяка О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Марфін Банк» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 21вересня 2016 року в м. Полтаві по вул. Зіньківській, №51/2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки ВАЗ 21140 д. н. з. НОМЕР_1.

Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_5, водія автомобіля Skoda Octavia, д. н. з. НОМЕР_2, власником якого є ПАТ «Марфін Банк». Мотивуючи тим, що відповідно до рахунку-фактури, виконаного на його замовлення ФОП ОСОБА_6, вартість ремонтних робіт становить - 30 436 грн., а також, посилаючись на те, що на даний час він вимушений користуватися автомобілем свого батька та проводити його поточний ремонт, на який витратив 850 грн., позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальний збиток в розмірі 31 286 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2017 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» та в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Моторне (Транспортне) бюро України.

Ухвалою цього ж суду від 07 червня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Лайн».

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на користь ОСОБА_2 30 436 грн. на відшкодування матеріальних збитків та сплачений судовий збір в сумі 640 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Марфін Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило оскаржуване ним судове рішення - скасувати; постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

На апеляційну скаргу заперечення надав ОСОБА_2, в якому спростовуючи доводи апелянта, просив у задоволенні апеляційної скарги - відмовити, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2017 року - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 вересня 2016 року в м. Полтаві по вул. Зіньківській, 51/2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій, згідно акту огляду транспортного засобу, було пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1 /а. с. 8/.

Даний факт підтверджується складеним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_5, водія автомобіля Skoda Octavia, д. н. з. НОМЕР_2, власником якого є ПАТ «Марфін Банк» /а.с. 5/. З метою встановлення вартості ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6, який в рахунку-фактурі визначив, що вартість ремонтних робіт становить 30 436 грн. /а. с. 9/.

Згідно з частиною 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За роз'ясненнями, наведеними в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, на підставі вищенаведених норм права, дійшов висновку про те, що оскільки шкода майну позивача, а саме транспортному засобу, була завдана внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди з вини водія автомобіля Skoda Octavia, д. н. з. НОМЕР_2, власником якого є ПАТ «Марфін Банк», з останнього на користь ОСОБА_2 і підлягає стягненню майнова шкода, визначена згідно рахунку-фактури, виданого ФОП ОСОБА_6, в розмірі 30 436 грн.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком районного суду,в той же час враховуючи, що за висновком №1540 судової автотоварознавчої експертизи від 09 січня 2018 року, проведеної експертами Полтавського відділення Харківського НДІСЕ імені засл. професора Бокаріуса на стадії апеляційного розгляду справи, - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок ДТП, станом на 27 жовтня 2016 року складає 17 425 грн. 68 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля на дату дослідження,10 листопада 2017 року, складає 27 462 грн. 20 коп., - колегія суддів вважає за необхідне зменшити стягнуту з відповідача суму на відшкодування матеріальних збитків з 30 436 грн. до 27 462 грн. 20 коп., змінивши в цій частині рішення суду.

Визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів бере до уваги роз'яснення, наведене в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно якого якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не являється власником транспортного засобу, тому не може вимагати сплати відшкодування. Так, за нормами ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Наявна в матеріалах справи довіреність, підтверджує право ОСОБА_2 на власний розсуд володіти, розпоряджатися та користуватись автомобілем ВАЗ 21140 д. н. з. НОМЕР_1 /а. с. 7/.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, зробленого у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене, не є підставою для скасування судового рішення посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «Марфін Банк» є неналежним відповідачем, оскільки його відповідальність застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2017 року в частині стягнутої з ПАТ "Марфін Банк" на користь позивача суми відшкодування матеріальних збитків, зі зменшенням її розміру з 30 436 грн. до 27 462 грн. 20 коп., та залишенням рішення суду в іншій частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2017 року в частині задоволених позовних вимог - змінити. Зменшити стягнуту з Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на користь ОСОБА_2 суму на відшкодування матеріальних збитків з 30 436 грн. до 27 462 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги беспосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М.

Судді: /підписи/ Дряниця Ю.В.

Кривчун Т.О.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.