"06" серпня 2018 р. Справа № 363/2338/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» на рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «АКБ «КИЇВ» звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування якої зазначив, що Вишгородським районним судом Київської області 11 квітня 2012 року виданий виконавчий лист у справі № 2-116/2011р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» витрат по сплаті державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та ІТЗ в розмірі 120,00 грн. Зазначив, що представник стягувача неодноразово предявляв виконавчий лист до виконання Вишгородському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, а останній раз 30.03.2018 р. Однак, повідомленням від 27.04.2018 р., державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 повернула виконавчий лист без прийняття до виконання, з підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що унеможливлює прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження у Автоматизованій системі виконавчих проваджень. З таким висновком державного виконавця не погоджується, оскільки виконавчий документ № 2-116/2011 р. виданий 11.04.2012 року відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який не встановлював обовязкову вимогу до зазначення у виконавчому листі дати народження боржника, а лише відносив такі дані до другорядних і рекомендував їх до включення тільки за наявності у суду. На підставі викладеного просив визнати неправомірним рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення стягувачу виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2012 року у справі № 2-116/2011р. без прийняття до виконання та зобовязати Вишгородський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до виконання виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2012 року у справі № 2-116/2011р.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області та боржник в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Відповідності до приписів статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що 11 квітня 2012 року Вишгородським районним судом Київської області на підставі рішення цього ж суду від 17.10.2011 року видано виконавчий лист у справі № 2-116/2011р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» витрат по сплаті державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та ІТЗ в розмірі 120,00 грн. (а.с. 4).

27.04.2018 р., державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 повернула зазначений виконавчий лист без прийняття до виконання, з підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що унеможливлює прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження у Автоматизованій системі виконавчих проваджень.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пункт 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент видачі виконавчого листа) передбачено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В той же час, суд зазначає, що разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу, оскільки такі дані відповідно до пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент видачі виконавчого листа) зазначалися, якщо вони були відомі суду.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відтак, суд вважає, що вимоги скаржника є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1,13, 18, Закону України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» на рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення стягувачу виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2012 року у справі № 2-116/2011р. без прийняття до виконання.

Зобовязати Вишгородський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до виконання виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2012 року у справі № 2-116/2011 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: І.Ю.Котлярова