Єдиний унікальний номер 235/4794/18
Провадження №2-о/235/666/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, поданою адвокатом ОСОБА_2, заінтересована особа - Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 22.06.2018. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 22 червня 2018 року померла його мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Провести державну реєстрацію смерті матері заявник не має можливості, оскільки наявні в нього документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник та його представник надали заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, вимоги заяви підтримують.

Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши подані заявником документи та проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.

Відповідно до паспорта України ВК №444269 заявник є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що відноситься до Кіровського району м.Донецька та згідно з Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №2710/10/38-14 відноситься до територіальної підсудності Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Копією свідоцтва про народження ІV-УР №2405136 підтверджується, що матірю заявника є ОСОБА_3, яка, яка вбачається з довідки про причину смерті, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги №6 міста Донецька Донецької народної республіки до форми №106/у №44/6, померла 22.06.2018, причина смерті: пухлинна інтоксикація, про що 23.06.2018 Кіровським відділом запису актів цивільного стану міста Донецька Державної ОСОБА_4 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть серії ДНР №104787, актовий запис №1035.

За змістом вказаного свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник звернувся до Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задля державної реєстрації смерті матері, де листом від 07.08.2018 №15.20-5-3916 йому відмовлено у зв'язку з пред'явленням документу - свідоцтва про смерть ДНР, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 №545.

Суд відмічає, що за змістом п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд зазначає, що для встановлення факту смерті особи необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті в інший спосіб. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час за певних обставин.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.77 та ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема, у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи викладене, зважаючи на правову позицію, викладену Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15.04.2016, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також суд враховує, що відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI та п.1 гл.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, в редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 №3307/5, підставою для державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; г) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час.

У заявника немає можливості надати Лікарське свідоцтво з печатками відповідного зразка медичного закладу України, адже лікарських установ, які б діяли на території міста Донецька та були б підконтрольні Україні, немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт смерті 22.06.2018 ОСОБА_3 в місті Донецьку та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, відтак, оскільки встановлення відповідного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленої законом України форми та реалізації наслідків, передбачених законодавством у звязку зі смертю матері, заява підлягає задоволенню.

Згідно з ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), заінтересована особа - Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (ідентифікаційний номер 26551594, місцезнаходження: Донецька область, м.Покровськ, вул.Центральна, 148), про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження місто Донецьк, померла 22 червня 2018 року в місті Донецьку Донецької області, Україна; причина смерті пухлинна інтоксикація.

Рішення суду підлягає нег айному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя К.П. Бородавка