ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 640/8593/15-ц

провадження № 22ц/818/333/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи - Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року в складі судді Попрас В.О.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернуся до суду зі скаргою на дії та постанову Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»).

Скарга мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2015 року по справі №2/640/2238/15 стягнуто з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість у сумі 16 636,00 грн.

Вказав, що на підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист №640/8593/5 та Київським відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження.

Зазначив, що 23 січня 2018 року о 20:00 державним виконавцем Панкратовою М.А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, на підставі якої описано майно: телевізор, ноутбук та принтер і накладено на нього арешт. При цьому, технічний стан майна виконавець перевіряти відмовилась.

Вказав, що описане майно передано на зберігання представнику Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» Вірченку Р. О.

Вважав постанову державного виконавця про опис та арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження незаконною, яка підлягає скасуванню.

Просив визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 23 січня 2018 року за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа №640/8593/5 від 28 серпня 2015 року в пункті 3 постанови про призначення відповідальним зберігачем Вірченка Р.О., діючого на підставі довіреності Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» №100 31-К-О від 30 листопада 2017 року; визнати незаконними (протиправними) дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А., пов'язані з передачею майна ОСОБА_1 на відповідальне зберігання Вірченку Р.О., діючому на підставі довіреності Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» №100 31-К-О від 30 листопада 2017 року, арештованого майна без його технічної перевірки, відповідного аналізу робочого стану майна належним спеціалістом, без фіксації реального фізичного стану майна, арештованого відповідно до постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 23 січня 2018 року за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа №640/8593/5 від 28 серпня 2015 року; зобов'язати державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратову М.А. витребувати з боку представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» Вірченка Р.О. за довіреністю, якому передано на відповідальне зберігання арештоване майно, відповідно до постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 23 січня 2018 року за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа №640/8593/5 від 28 серпня 2015 року і повернути вказане майно боржнику ОСОБА_1; в подальшому, в разі необхідності передати майно на його відповідальне зберігання; розподілити судові витрати відповідно до вимог статті 452 ЦПК України під час вирішення скарги по суті.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено, скасовано заходи, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 640/8593/15-ц, виданого 28 серпня 2015 року Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 638,88 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що один телевізор, персональний комп'ютер на сім'ю є майном, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами; що під час арешту та опису майна не зазначено вид, обсяг і строк обмеження з урахуванням властивостей майна, його значення для власника, необхідності використання.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

09 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 640/8593/15-ц (22ц/818/333/18) за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Кісь П.В., Яцина В.Б.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду - змінити.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не надав доказів, підтверджуючих незаконність накладення арешту на майно, не зазначив обґрунтованих підстав вважати, що при накладенні арешту на майно державний виконавець діяв неправомірно.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року по справі №640/8593/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 серпня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за договором банківського обслуговування №б/н від 04 вересня 2013 року у сумі 16636,88 грн., з яких заборгованість за: кредитом - 8000,00 грн., процентами - 4457,21 грн., пенею - 3243, 71 грн., комісією - 935,96 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

28 серпня 2015 року Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №640/8593/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 16 636,88 грн., за яким відкрито виконавче провадження ВП №49112672.

23 січня 2018 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратовою М.А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Із постанови вбачається, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 виявлено майно боржника ОСОБА_1, яке описано і на яке накладено арешт та встановлено обмежене право користування ним: ноутбук Asus AGM, MB VER 73NOAS023993, сіро-чорного кольору, б/у, з подряпинами; телевізор Samsung model CS-29Z47HPK model code CS29Z47HPSXNWT, чорно-сірого кольору, б/у; принтер Canon MP 190, сіра кришка, б/у. Технічний стан майна не перевірявся.

Відповідальним зберігачем призначено представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Вірченка Р.О. за довіреністю №100 31-К-О від 30 листопада 2017 року.

Постанова підписана державним виконавцем, боржником, зберігачем (стягувачем) та понятими. Зауважень, заперечень від учасників виконавчого провадження не надходило.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 640/8593/15-ц, виданого 28 серпня 2015 року Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 638,88 грн. до розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом частин 1, 2, 5 та 6 статті 48 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно статті 56 вказаного Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз'яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Як вбачається з матеріалів справи у Київському відділі державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 16 636,00 грн. Державним виконавцем описано майно ОСОБА_1, а саме, ноутбук Asus AGM, MB VER 73NOAS023993, сіро-чорного кольору, б/у, з подряпинами; телевізор Samsung model CS-29Z47HPK model code CS29Z47HPSXNWT, чорно-сірого кольору, б/у; принтер Canon MP 190, сіра кришка, б/у.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він заборгованість перед банком не погасив, хоча зараз має можливість частково погасити суму боргу. Не заперечував проти дій державного виконавця щодо арешту та опису майна, однак не згодний з тим, що це майно передано на відповідальне зберігання представнику банку. З письмовими заявами щодо реструктуризації боргу до банку не звертався.

Представник банку в свою чергу в суді апеляційної інстанції пояснив, що це майно не має ніякої цінності. На теперішній час зберігається за адресою банку по вулиці Малом'ясницькій, № 2-А в місті Харкові на першому поверсі в лівому крилі відділу «Кредит колекшен». За це майно відповідальність несе Вірченко Р.О. На дії державного виконавця скарг банк не подавав.

Враховуючи, що ОСОБА_1 протягом трьох років заборгованість у розмірі 16636,88 грн. не сплатив, а остаточне судове рішення, яке набрало законної сили, повинно виконуватись, колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв, дотримуючись положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав вважати його дії неправомірними, немає. Доводи та мотиви апеляційної скарги в цій частині зводяться фактично до переоцінки доказів, які висновки суду в цій частині не спростовують.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні скарги в частині визнання неправомірним пункту 3 постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна боржника, під розписку.

Із змісту цієї правової норми вбачається, що в першу чергу пропонується передати майно на відповідальне зберігання боржнику, а потім іншим особам.

Матеріали справи не свідчать про те, що боржник від передачі йому майна на відповідальне зберігання відмовлявся.

Враховуючи, що частина цього майна (телевізор, персональний комп'ютер), входить до переліку майна, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, та воно не представляє цінності, не було у державного виконавця ніякої потреби передавати його на відповідальне зберігання представнику банку. Крім того, розписки про те, що це майно представник банку отримав, ОСОБА_1, який є власником майна, не видавалось.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що пункт постанови державного виконавця щодо передачі на відповідальне зберігання зазначеного майна представнику банку є неправомірним. У зв'язку з чим судове рішення в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга в цій частині - задоволенню з зобов'язанням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратову М.А призначити відповідального зберігача з урахуванням вимог статей 56-58 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині судове рішення - залишити без змін, оскільки висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2018 року - змінити.

Постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А. від 23 січня 2018 року про опис та арешт майна боржника в пункті 3 щодо призначення відповідальним зберігачем Вірченка Романа Олександровича, який діяв за довіреністю Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» № 100 31 - К - О від 30 листопада 2017 року визнати неправомірною.

Зобов'язати державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратову М.А призначити відповідального зберігача з урахуванням вимог статей 56-58 Закону України «Про виконавче провадження» щодо рухомого майна, яке визначено в пункті 1 постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратової М.А. від 23 січня 2018 року про опис та арешт майна боржника.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2018 року.