РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2018року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н. ,за участю секретаря - Сергієнко В.С.

представника позивача - Чепіль К.О.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

Орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, діючи в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ОСОБА_2.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що діти з родини ОСОБА_2 перебувають на обліку служби та Сподобівської сільської ради з 2016 року через неналежне виконання матір'ю батьківських обов'язків. У зв'язку з чим у травні 2016 року , та у серпні 2017 року службою у справах дітей офіційно було попереджено ОСОБА_2 про відповідальність за не належне виконання Законів України, щодо утримання, виховання та навчання неповнолітніх синів. З того періоду працівники служби та працівники Сподобівської сільської ради неодноразово попереджали ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, влаштуватися на роботу, перестати злвживати спиртними напоями, та належно виховувати свої дітей, спілкуватися з вчителями школи в якої навчаються діти. Відповідач періодично намагалася змінити свій спосіб життя, батьківське ставлення до дітей, вести здоровий спосіб життя: а саме - влаштувалася на роботу, але через деякий час звільнилася. Непоодинока до служби у справах дітей надходила інформація в усній формі, та в письмовому вигляді від Сподобівської сільської ради, Сподобівської ЗОШ,та лікувального закладу Шевченківського району Харківської області, відносно ОСОБА_2, в яких повідомлялося, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків відносно своїх дітей , які мешкають не з матір'ю, а з бабусею та дідусем покійного чоловіка: ОСОБА_5, ОСОБА_6 Також у селищній раді була інформація, що мати пиячить та взагалі проживає з півмешканцем в с.Бугаївка Ізюмського району Харківської області. 9 серпня 2017 року ОСОБА_3 був травмований , та його необхідно було доставити до лікарні в м.Харків, що матірю зроблено не було , в ввечері 10 серпня 2017 року, ОСОБА_3 доставив до лікарні в м.Харків рідний дядько ОСОБА_7 та весь час до видужання піклувався про свого плимінника. Мати жодного разу його не відвідувала, не поцікавилась станом дитини, його потребами. В зв'язку з зазначеним, питання, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини, результатом розгляду якого членами комісії прийнято одностайне рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення з неї аліментів на користь неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні відповідач проти позбавлення її батьківських прав заперечувала пояснила, що після винесення офіційного попередження в 2017 році вона повністю виконувала свої батьківські обов'язки. Так сталось, що вона зустрічалась з чоловіком але після розриву з ним, стала вживати спиртні напої. Вона на теперішній час зрозуміла свою поведінку, окрім того розуміє, що спиртні напої ні до чого доброго не приводять, тому просила суд, не позбавляти її батьківських прав відносно синів. Пояснила, що так склалось, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подобається жити і у бабусі с дідусем. Вони живуть родиною про яку вона піклується. Враховуючи ,що у селі роботи немає , вона шукає засоби забезпечення родини. Але діти її нагодовані , добре одіти , також вона піклується про батьків померлого чоловіка і прохала суд , надати їй можливість виправитися та не позбавляти її батьківських права відносно синів. Стосовно ОСОБА_3 зазначила, що хлопчик дійсно травмувався, вони поїхала до лікарні разом на швидкій, але відразу лікарі направили ОСОБА_3 лікуватися в м.Харків. Відразу вона не мала змоги їхати разом з хлопчиком ,так як були відсутні кошти, тому його забрав рідний дядько ОСОБА_7, а згодом знайшовши гроші, поїхала в м.Харків до лікарні та відвідала сина ОСОБА_3 а після лікування забрала його додому.

Суд вислухавши представиника позивача, заслухавши відповідача, неповнолітніх дітей, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до свідоцтв ( серія НОМЕР_1, виданого 16 березня 2003 року та серія НОМЕР_2 від 20 січня 2004 року виданих Безм'ятежненською та Сподобівською сільськими радами Шевченківського району Харківської області: ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками вказано: ОСОБА_10, (відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України), ОСОБА_2; ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками вказано: ОСОБА_11 (згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого Сподобівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 06 березня 2017 року, ОСОБА_11, помер ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_2.

З довідки №240 Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, від 16 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, мешкає в АДРЕСА_2 та має склад сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6, які доводяться їй свекром та свекрухою, її діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідок, офіційних попереджень, актів обстеження сім'ї, службою у справах дітей Шевченківської райдержадмінстрації Харківської області за № 02-33/2879 від 06 грудня 2017 року зроблено висновок відносно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її неповнолітніх дітей, так як вона нехтує батьківськими обов'язками.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повідомили суду, що їх мати стала на шлях виправлення та виконує батьківські обов'язки, просили не позбавляти їх матір відносно них батьківських прав.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя.

Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року ), держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам

дитини приділяється належна увага згідно з її віком .і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Стаття 164 Сімейного кодексу України підстави для позбавлення батьків їх батьківських прав. В частині першій даної статті перелічений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав.

З правових роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2'п.-16 постанови , п.18 № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських: прав» вбачається , що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,-так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.

У виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідача, які б свідчили про ухилення нею від виховання своїх дітей і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав до суду не надано. Оскільки дії відповідача засвідчують, що вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливості утримувати та виховувати їх, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дітей, суд вважає доцільним і таким що відповідає інтересам дітей не позбавляти її батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність, змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку , що заявлені позовні вимоги Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 223, 247, 259-268 ЦПК України; ст.164; 166 Сімейного Кодексу України, ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 198 року «Про права дитини» ,Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення про позбавлення та поновлення батьківських прав (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року),-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ