_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/321/18
УХВАЛА

19.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 про призначення комплексної судової медико-психіатричної експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста ОСОБА_1 перебуває на розгляді цивільна справа №520/10478/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій позивач просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Костанді, 98-А, що був незаконно оформлений 21.12.2014 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_6 з Сунєгіною Крістіною Андріївною, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі №1115.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належало домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Костанді, 98-А.

Однак, у 2015 році, як стверджує позивач, він дізнався, що вказане домоволодіння було відчужене на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі №1115, який був укладений між ОСОБА_4, яка діяла від його ОСОБА_6 імені, на підставі довіреності від 31 жовтня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, та Сунєгіною Крістіною Андріївною.

Позивач стверджує, що він у 2010 році хворів на тяжку хворобу, проходив тривале лікування, перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Після того, як до нього повернулась память та здатність розуміти значення своїх дій, він дізнався, що за час його тяжкого захворювання, у важкий та безвихідний для нього період, ОСОБА_9, яка була його колишньою дружиною, користуючись вказаною ситуацією та періодом в який він ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій, уклала довіреність від 26 серпня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстровану в реєстрі за №2043, на своє імя та 31 жовтня 2014 року в порядку передоручення оформила довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на імя ОСОБА_4, якою в свою чергу було незаконно відчужено належне йому на праві власності нерухоме майно.

Під час розгляду справи, позивач ОСОБА_6 на підтвердження своїх посилань в обґрунтування позовних вимог, надав до суду висновок № ED-2521-4-455.17 за комплексним психолого-психіатричним дослідженням ОСОБА_6, від 25 жовтня 2017 року, складений судовими експертами Судової Незалежної Експертизи України, відповідно до якої встановлено, що під час проведеного дослідження ОСОБА_6 виявив клінічні ознаки порушення психічної діяльності у вигляді «Органічного розладу особистості, в звязку з змішаними хворобами, переважно судинного ґенезу, психоорганічний синдром з переваженням афективних порушень за експлозивним типом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б 07.9», за Міжнародною класифікацією хвороб 10- го перегляду), який розвився в нього внаслідок перенесених гострих порушень мозкового кровообігу. Під час видачі 26.08.2011 року довіреності на імя ОСОБА_9, ОСОБА_6, виявляв клінічні ознаки порушення психічної діяльності у вигляді «Органічного розладу особистості, в звязку з змішаними хворобами, переважно судинного ґенезу, психоорганічний синдром з переваженням значного інтелектуального зниження» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Е07.9», за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Обставини, за яких 26.08.2011 року ОСОБА_6 була видана довіреність на імя ОСОБА_9, мали для нього особисту значимість. З урахуванням визначених обставин, ОСОБА_6 був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, розуміти їх фактичний зміст, прогнозувати наслідки своїх дій під час видачі 26.08.2011 року довіреності.

30 жовтня 2010 року до суду надійшло клопотання представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 про призначення комплексної судової медико-психіатричної експертизи по справі, в якому представник відповідачів просить суд призначити вказану експертизу, проведення якої доручити експертам Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, на вирішення яких поставити наступні питання:

1. В якому психічному стані перебував ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, під час підписання довіреності від 26 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованої в реєстрі за №2043?

2. Чи міг ОСОБА_6 за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання довіреності від 26 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованої в реєстрі за №2043?

3. Чи дозволяв фізичний стан ОСОБА_6, внаслідок перенесеної ним хвороби, приймати участь, як сторона під час вчинення правочину, у період з 26 серпня 2011 року по 21 грудня 2014 року?

Представник відповідачів в обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що він незгоден з висновком №ED-2521-4-455.17 за комплексним психолого-психіатричним дослідженням ОСОБА_6, від 25 жовтня 2017 року, складений судовими експертами Судової Незалежної Експертизи України, вважає його необґрунтованим, а також таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, та проведеним за відсутності усіх матеріалів справи та наявної в ній інформації, у звязку з чим, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, вважає за необхідне призначити по справі - комплексну судову медико-психіатричну експертизу.

В судовому засіданні 19.11.2018 року відповідачі ОСОБА_2 та представник відповідачів підтримали вказане клопотання та просили суд його задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного клопотання, просили суд залишити його без задоволення, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи та подане до суду клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами зокрема - висновками експертів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно з ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Пунктом 2 частини 1 статті 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: психічний стан особи.

Відповідно до ч.3 ст. 103 ЦПК України, у разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Статтею 112 ЦПК України передбачено, що комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставлених на вирішення експертизи питання або питань. У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 111 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, предмет спору в цій справі, заявлених сторонами по справі вимог та заперечень, заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, з урахуванням того, що предметом дослідження в цій справі є встановлення психічного стану позивача ОСОБА_6 в момент підписання довіреності від 26 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованої в реєстрі за №2043, з огляду на те, що для встановлення цих обставин, що мають значення для правильного, всебічного й об'єктивного розгляду справи потрібні спеціальні знання, а також відповідно до вимог ст.105 ЦПК України, якою передбачене обовязкове призначення психіатричної експертизи з приводу психічного стану особи, сприяючи повному, всебічному розгляду справи та реалізації особою права на захист, та враховуючи вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, щодо встановленого орієнтованого переліку питань при проведенні такого роду експертиз,суд вважає за необхідне призначити по справі комплексну судову медико-психіатричну експертизу по справі, проведення якої доручити експертам Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, на вирішення якої поставити заявлені позивачем питання.

Судом також враховується, що позивачем надано до суду висновок №ED-2521-4-455.17 за комплексним психолого-психіатричним дослідженням ОСОБА_6, від 25 жовтня 2017 року, складений судовими експертами Судової Незалежної Експертизи України, за особистим замовленням позивача по справі, однак, оскільки вказаний висновок викликає сумнів щодо їх правильності з боку відповідачів по справі, та був проведений експертами без врахування усіх документів наявних в матеріалах справи, які в свою чергу не попереджались про кримінальну відповідальність під час її проведення, суд - сприяючи повному, всебічному розгляду справи та реалізації особою права на захист і повною мірою користуватись своїми правами, доводити й підтверджувати свої посилання і заперечення належними доказами, з урахуванням значення і складності справи для сторін по справі, вважає за доцільне призначити по справі вказану експертизу, висновки якої будуть мати важливе значення для розгляду цієї справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення судом експертизи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 252 цього Кодексу, - на час проведення експертизи.

Оскільки для проведення комплексної судової медико-психіатричної експертизи по справі потрібен значний проміжок часу, суд вважає, що провадження по цивільній справі №520/10478/16-ц за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним слід зупинити на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 105, 106, 107, 252, 253 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 про призначення комплексної судової медико-психіатричної експертизи по справі задовольнити.

Призначити по цивільній справі №520/10478/16-ц за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним комплексну судову медико-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. В якому психічному стані перебував ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, під час підписання довіреності від 26 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованої в реєстрі за №2043?

2. Чи міг ОСОБА_6 за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними на час підписання довіреності від 26 серпня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованої в реєстрі за №2043?

3. Чи дозволяв фізичний стан ОСОБА_6, внаслідок перенесеної ним хвороби, приймати участь, як сторона під час вчинення правочину, у період з 26 серпня 2011 року по 21 грудня 2014 року?

Проведення експертизи доручити експертам Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Оранжерейна, 9).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

У розпорядження експертів направити:

- матеріали цивільної справи №520/10478/16-ц за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках.

Розяснити сторонам по справі наслідки ухилення від участі в проведенні експертизи, які передбачені ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Копію ухвали суду направити для відома сторонам по справі, та для виконання до Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

За невиконання ухвали суду у встановлений строк винні особи несуть відповідальність, передбачену законом.

Провадження у цивільній справі №520/10478/16-ц за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено - 20 листопада 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.