_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/216/18
Провадження № 2/520/3539/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

секретар судового засідання - Маценко В.В.

за участю адвоката Клєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить зняти арешт зі всього майна, яке йому належить, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції Білобородовою А.В. про арешт майна боржника від 01.08.2016 року в межах виконавчого провадження ВП №43334695 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-72, виданого Саратським районним судом Одеської області 02.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розміні 300 гривень, щомісячно та до повноліття ОСОБА_7, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.12.2010 року.

На виконанні Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження ВП43334695 щодо примусового виконання виконавчого листа 2-72/11 про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_7.

01.08.2016 року постановою державного виконавця Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білобородовою А.В. було накладено арешт на все майно позивача ОСОБА_2, у межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 6800 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 11.12.2017 року по виконавчому листу №2-72 від 02.02.2011 року складає 9900 гривень. 13.12.2017 року позивачем були сплачені на депозитний рахунок Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області грошові кошти в якості сплати заборгованості та поточних аліментів в сумі 10200 гривень.14.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з його майна. Однак незважаючи на те, що борг, у зв'язку із виникненням якого було накладено арешт на майно, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято. Про відмову у знятті арешту Відділом ДВС надано письмову відповідь та запропоновано звернутися до суду.

До судового засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження ВП 43334695 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-72, виданого Саратським районним судом Одеської області 02.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розміні 300 гривень, щомісячно та до повноліття ОСОБА_7, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.12.2010 року.

01.08.2016 року постановою державного виконавця Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Білобородовою А.В. було накладено арешт на все майно позивача ОСОБА_2, у межах суми заборгованості по аліментам в розмірі 6800 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 11.12.2017 року по виконавчому листу №2-72 від 02.02.2011 року складає 9900 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2017 року позивачем були сплачені на депозитний рахунок Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області грошові кошти в сумі 10200 гривень (а.с.11)

Однак, відповідачем арешт з майна не знято (лист за №16172 від 20.12.2017 року, а.с.10)

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 317, 321 ЦК України.

Згідно з ч 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст.59 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 2 даного закону у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Позивачем доведено, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зняття арешту підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 (65000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Київського Відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, ідентифікаційний код 41406776) про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт зі всього майна, що належить ОСОБА_2, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції Білобородовою А.В. про арешт майна боржника від 01.08.2016 року в межах виконавчого провадження ВП №43334695 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-72, виданого Саратським районним судом Одеської області 02.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розміні 300 гривень, щомісячно та до повноліття ОСОБА_7, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.12.2010 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Коваленко О. Б.