Справа № 303/4565/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.

секретаря Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іршавського районного суду від 19 вересня 2018 року у справі №303/4565/18 (Головуючий: Даруда І.А.), -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовною заявою в якій просив визнати 1/2 частки нерухомого майна у спільній власності подружжя за неповнолітнім сином ОСОБА_2 в залік погашення сплати аліментів на його утримання, загальна сума яких складає 76 800 грн.

Ухвалою Іршавського районного суду від 19 вересня 2018 року дану позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про передачу права власності на частку у спільному майні неповнолітньому сину в рахунок погашення аліментів. В позовній заяві визначена ціна позову в сумі 76 800 грн. До позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 778 грн..

Ухвалою Іршавського районного суду від 31 серпня 2018 року дану позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: не вірно визначено ціну позову, так як дійсна вартість нерухомого майна вирахувана із застарілих даних; позовна заява не містить підтвердження того, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання даної ухвали, ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, що ціну позову він визначив виходячи з пред'явленої до нього претензії про стягнення аліментів. Дійсну вартість майна він визначити не може так як не має відомостей про це, а тому просив витребувати у відповідача такі відомості, а у разі їх відсутності буде ставити питання про призначення по справі судово-технічної експертизи. Також підтвердив, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з ти самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Іршавського районного суду 19 вересня 2018 року дану позовну заяву повернуто позивачу, мотивуючи це тим, що ухвала про залишення позовної заяви без руху позивачами не виконана.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Однак дану вимогу щодо оформлення позовної заяви слід застосовувати у системному взаємозв'язку з ч.4 ст.177 ЦПК України стосовно оплати позовної заяви судовим збором, адже саме від розміру ціни позову залежить визначення розміру необхідного до сплати судового збору за подачу позову. Іншого якогось самостійного значення ціни позову для позовної заяви не має.

Частиною 2 ст.176 ЦПК України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З аналізу даної норми слідує, що у разі неможливості встановити точну ціну позову, суд міг достягнути судовий збір відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, так як ці питання є складовою частиною питання про розподіл судових витрат. Саме після розгляду справи суд може остаточно встановити, яка саме ціна позову, врахувавши при цьому усі можливі зміни та уточнення. В такому випадку зазначення ціни позову в позовній заяві є фактично неможливим та непотрібним. При цьому, предметом спору є визнання права власності на частку в нерухомому майні, а відтак позивач дійсно може мати проблеми з визначенням його дійсної вартості, позаяк зареєстровано за відповідачем.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду, позивачем подано клопотання про витребування доказів щодо дійсної вартості нерухомого майна, однак суд в оскаржуваній ухвалі, пославшись на приписи ч.1 ст.84 ЦПК України, залишив його без задоволення.

Колегія суддів констатує, що ч.1 ст.84 ЦПК України встановлено вимогу характеру щодо необхідності подачі позивачем клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою. Разом з тим, чинним ЦПК України передбачена можливість подання такого клопотання і на наступних стадіях процесу, в залежності від поважності причин неподання його в строк, встановлений ч.1 ст.84 ЦПК України. В даному випадку, позивачем подано клопотання про витребування доказів саме у відповідь на ухвалу про залишення позову без розгляду, а відтак суд повинен був його розглянути. Тобто суд залишив його без задоволення передчасно.

За таких обставин суд протиправно повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду від 19 вересня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: