Справа № 199/1697/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2018 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участю секретаря Терентієвої Я.О.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року об'єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6, кожен окремо, посилалися на те, що 15 квітня 2013 року приблизно о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_6, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8, рухався по проїжджій частині вул. Маршала Малиновського у м. Дніпро (на той час - м. Дніпропетровськ) з боку Мерефо-Херсонського мосту в напрямку проспекту Слобожанського (на той час - проспекту ім. Газети «Правда») зі швидкістю близько 75 км/год.

Під час руху по вул. Маршала Малиновського в м. Дніпро (на той час - м.Дніпропетровськ) ОСОБА_9 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, виявивши на своїй смузі руху автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебував під керуванням ОСОБА_10, не прийняв заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та продовжив рух, внаслідок чого в районі будинку № 66-А здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_10, який здійснював маневр розвороту ліворуч та знаходився на смузі руху автомобіля «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_10 загинув.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч. 1 ст. 76 КК України обов'язки періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Позивачі посилаються на те, що неправомірними діями ОСОБА_3 їм спричинено матеріальні збитки у зв'язку із гибеллю сина та моральну шкоду, а також матеріальні збитки у зв'язку із пошкодженням автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС».

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь вартість не підлягаючого відновлення автомобіля марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 28 231,00 грн. та з відповідача ОСОБА_3 - витрати пов'язані з похованням його сина у розмірі 36 593,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

Позивач ОСОБА_6, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на її користь вартість не підлягаючого відновлення автомобіля марки «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 28 231,00 грн. та з відповідача ОСОБА_3 - витрати пов'язані з похованням її сина у розмірі 36 593,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав слово своєму представнику ОСОБА_2, яка за дорученням є і представником позивача ОСОБА_6 Представник позивачів в суді надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, підтримала надані додаткові письмові пояснення на позов, просила обидва позови задовольнити в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_6 до суду надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні яких наполягала. Право представляти свої інтереси у суді надала представнику за довіреністю ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього суми матеріальної шкоди всього в розмірі 36 593,50 грн., пов'язаних з похованням сина позивачів, та по 50 000 грн. моральної шкоди на користь кожного з позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав позицію свого довірителя. Крім іншого, просив суд врахувати, що всього у зв'язку із загибеллю сина позивачів останніми витрачено 36 593,50 грн., а відтак ця сума підлягає стягненню із ОСОБА_3 Утім, кожний з позивачів заявив позовні вимоги щодо стягнення по 36 593,50 грн. на кожного, тоді як підтвердження про витрати кожним з позивачів на зазначену суму не надано. Також, просив звернути суд увагу на те, що вироком суду встановлено не тільки порушення ОСОБА_3 ПДР України, а і порушення ПДР України з боку загиблого ОСОБА_10, що просив врахувати при визначенні розміру моральної шкоди, а тому просив стягнути із ОСОБА_3 по 50000 грн. моральної шкоди на кожного з позивачів. Крім того, пояснив, що позивачами заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі по 500 000 грн. на кожного, відтак жодного доказу визначення моральної шкоди саме в такому розмірі, суду не надано, тоді як позивачі зобов'язані довести свої позовні вимоги.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги до страхової компанії не визнала, оскільки страхові виплати у розмірі по 4092,40 грн. були виплачені кожному з позивачів, про що встановлено в судовому засіданні. Такий розмір страхового відшкодування визначено з урахуванням порушень правил дорожнього руху України як ОСОБА_3 так і ОСОБА_10, що встановлено вироком суду та відповідає вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінальної справи №1кп/199/12/17 (а.с.6-23, 179-214 том 1), дослідивши речовий доказ, який зберігається у матеріалах зазначеної кримінальної справи - карту пам'яті «Transcend» серійний номер №А330633882 (відео файл із записом обставин ДТП), приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками загиблого ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №2944, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавленням права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч.1 ст.76 КК України обов'язки періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, стягнено судові витрати та вирішено долю речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року залишено без змін. Водночас, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Вказаним вироком суду встановлено, а отже не підлягає доказуванню, що 15 квітня 2013 року приблизно о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_6, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8, рухався по проїжджій частині вул. Маршала Малиновського в м. Дніпро (на той час - м.Дніпропетровськ) з боку Мерефо-Херсонського мосту в напрямку проспекту Слобожанського (на той час - проспекту ім. Газети «Правда») зі швидкістю близько 75 км/год.

Під час руху по вул. Маршала Малиновського м. Дніпра (на той час - м.Дніпропетровська) ОСОБА_9 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, виявивши на своїй смузі руху автомобіль «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебував під керуванням ОСОБА_10, не прийняв заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та продовжив рух, внаслідок чого в районі будинку № 66-А здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із задньою частиною автомобіля «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_10, який з порушенням вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України здійснював маневр розвороту ліворуч та знаходився на смузі руху автомобіля «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 1.7, 2.3, 12.3 ПДР України.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді кримінальної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що йому було завдано матеріальної шкоди у розмірі 36 593,50 грн., яка складається з витрат на послуги цвинтаря - 3000 грн., ритуальні предмети поховання 2657,50 грн., витрати на спорудження надгробного пам'ятника та облаштування могили 24 420 грн., витрати з виготовлення, доставки та окраски оградки, лавочки та столика - 5900 грн.

В свою чергу позивач ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 36 593,50 грн., яка складається з витрат на послуги цвинтаря - 3000 грн., ритуальні предмети поховання 2657,50 грн., витрати на спорудження надгробного пам'ятника та облаштування могили 24 420 грн., витрати з виготовлення, доставки та окраски оградки, лавочки та столика - 5900 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру матеріальної шкоди, яка має бути стягнута з відповідача суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб'єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об'єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

За ст. 2 вказаного Закону поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП та смерті потерпілого ОСОБА_10, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були понесені витрати на послуги пов'язані з похованням їх загиблого сина у розмірі: 2657,50 грн. - витрати на ритуальні предмети поховання, що підтверджується копією накладної №0348 від 17.04.2013; витрати з виготовлення, доставки та окраски оградки, лавочки та столика - 5900 грн., що підтверджується копією квитанції ПП ОСОБА_12, витрати на спорудження надгробного пам'ятника та облаштування могили 24 420 грн., що підтверджується наданою копією квитанції та договором з ЧП ОСОБА_13, витрати на послуги цвинтаря - 3000 грн., а всього на загальну суму 35977,50 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 визнав факт того, що всього витрачено ним та ОСОБА_6 на поховання сина 36 593,50 грн.

Водночас, при підрахунку заявлених позовних вимог кожного із позивачів щодо матеріальної шкоди пов'язаної із похованням сина та наданих на підтвердження цим обставинам письмових доказів вбачається, що матеріальна шкода заподіяна ОСОБА_1 та ОСОБА_6 всього складає 35977,50 грн.

Саме зазначена сума матеріального збитку знайшла своє відображення у наданих позивачами письмових доказах, зазначених вище.

Судом роз'яснювалося позивачу ОСОБА_1 та представнику позивачів право на уточнення позову, утім позовні вимоги ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_6 в частині суми матеріальної шкоди пов'язаної із витратами на поховання сина, уточнені не були, ніхто з позивачів не відмовився від позову в частині матеріальної шкоди на користь іншого з подружжя, а у судових дебатах представник позивачів просила задовольнити позовні вимоги обох позивачів в розмірі, в якому вони заявлені. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками загиблого ОСОБА_10, перебувають у шлюбі, похованням сина займалися разом, спадщину отримали після сина кожний по ? частині, а відтак, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь кожного з позивачів по ? частині суми заподіяної матеріальної шкоди, а саме по 17988 грн. 75 коп. кожному з позивачів, таким чином задовольнивши позови ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди пов'язаної з витратами на поховання частково.

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 500 000,00 грн. та на користь ОСОБА_6 у розмірі 500 000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Як роз'яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної Постанови роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Приймаючи до уваги наведені приписи Закону суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди на користь обох позивачів, які є батьками загиблого.

Водночас, відповідно до вимог ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 3 статті 12 ЦПК України кореспондує з ч.1 ст.81 ЦПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів.

Утім, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 500 000 грн. на користь кожного з позивачів, останніми не надано жодного доказу в обґрунтування саме такої суми на відшкодування спричиненої кожному з них моральної шкоди.

Частиною 2 статті 1193 ЦК України передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Так, вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року, який набрав чинності, встановлено, що в даній ДТП дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Також, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.4 ПДР України та, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Саме дії ОСОБА_10 та недодержання ним вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР України створили для ОСОБА_3 аварійну обстановку.

Підсумовуючи наведене, виходячи з підстав пред'явлення позову, характеру правовідносин, які склалися між сторонами, а також обов'язку відповідача відшкодувати моральну шкоду, суд визнає, що заявлена до стягнення позивачами сума моральної шкоди є завищеною, тому враховуючі вищезазначені встановлені обставини, вимоги розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки у розмірі по 100 000,00 грн. на користь кожного з позивачів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» вартості не підлягаючого відновлення автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі 28231 грн. на кожного, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, який керував автомобіля «Тойота Ленд Круізер», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1904145 від 26.09.2012.

Позивачі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 10.11.2017 звернулися до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявами щодо виплати страхового відшкодування вартості не підлягаючого відновлення автомобіля марки ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується заявами, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» з урахуванням висновків експерта-автотоварознавця ОСОБА_14 №4559 та №4559/1 від 04.04.2017 було сплачено позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_6, кожному окремо, з урахуванням вимог ст.30 та ч.36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування у розмірі по 4 092,40 грн. кожному.

Дані обставини визнані в судовому засіданні і позивачем ОСОБА_1, як і визнано той факт, що вартість не підлягаючого відновлення автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 всього становить 28231 грн.

Утім, заявлено позовні вимоги про стягнення на користь кожного з позивачів суми не підлягаючого відновлення автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі 28231 грн. на кожного. Судом роз'яснювалося право на уточнення позовних вимог, проте позовні вимоги в цій частині уточнені не були шляхом зменшення, а в судових дебатах представник позивачів просив задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі, в тому числі стягнувши з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь кожного з позивачів суму не підлягаючого відновлення автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі по 28231 грн.

Водночас, суд вважає доводи представника ПрАТ «Страхова група «ТАС» в частині розрахунку та виплати розміру страхового відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_6 слушними та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням встановлених вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2017 року обставин ДТП за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_10, яке мало місце 15.04.2013.

Підсумовуючи все вищенаведене, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність та взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17988 грн. 75 коп. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову - відмовити.

Позов ОСОБА_6 також підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню на її користьз ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 17988 грн. 75 коп. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову - відмовити.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат підлягає вирішенню наступним чином.

В силу ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Отже, при подачі до суду позову позивачами, кожним окремо, повинен був сплачуватися судовий збір за вимогами і майнового і немайнового характеру.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. за вимоги майнового характеру та 704,80 грн. за вимоги немайнового характеру, а всього в розмірі 1409,60 грн. за результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_1, та 1409, 60 грн. - ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4, місце проживання - АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_7), Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (ідентифікаційний код в , місце знаходження - пр. Перемоги, 65 в м. Києві, 03062) про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17988 (сімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Позов ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5, місце проживання - АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_8), Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (ідентифікаційний код в , місце знаходження - пр. Перемоги, 65 в м. Києві, 03062) про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 17988 (сімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 13 лютого 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя О.Б.Подорець