Провадження №22-ц/772/239/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач :Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуСправа № 127/16189/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області М.М. Сичуком,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП "ВТК", за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки

Позов мотивований наступним.

23.06.2014 року біля 19:48 хв. ОСОБА_2, керуючи на відповідній правовій підставі власним автомобілем «Шкода октавія», д.н.з. НОМЕР_1, в салоні якого на задньому сидінні у дитячому кріслі знаходився малолітній син позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 рухався по вул. 600-річчя від вул. Стахурського (тепер А. Первозванного) в напрямку вул. Хмельницьке шосе. Наближаючись до перехрестя вул. 600-річчя - вул. Келецька позивач побачив, що на світлофорі його напрямку руху почав миготіти зелений сигнал, а тому зупинив керований автомобіль у лівій смузі руху свого напрямку перед дорожньою розміткою «стоп лінія».

Після ввімкнення на світлофорі зеленого сигналу, позивач, впевнившись, що перед початком руху ніяких перешкод не існує, розпочав рух у напрямку перехрестя. Коли автомобіль позивача на швидкості біля 5-7 км/год. подолав майже 10 м. ОСОБА_2 почув характерний дзвінок звукового сигналу трамвая і побачив, що зліва прямо на його автомобіль рухається трамвай. Майже одночасно з цим відбувся наїзд трамвая на передню ліву бокову частину автомобіля позивача в районі лівого переднього крила та лівого переднього колеса.

За викликом на місце ДТП прибув працівник ДАІ, який склав схему ДТП відібрав пояснення від учасників ДТП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку відсутністю у його діях складу правопорушення.

Відповідно до звіту № 14/271 про визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля SKODA OCTAVIA A5 1.8 TSI, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 30.07.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті пошкодження при ДТП, станом на 30.08.2014 року становить 30699,85 грн. Матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля в результаті пошкодження при ДТП, станом на 30.08.2014 року становить 37226,45 грн.

Позивач зазначає, що згідно висновку експерта за результатами проведення авто-технічної експертизи від 18.11.2014 року за № 1167/14-21, яка була проведена в адміністративній справі , з технічної точки зору, свідчення водія трамвая ОСОБА_3 про те, що автомобіль «Шкода А5» вона побачила за 1 метр до зіткнення, застосувавши гальмування трамвай при його швидкості руху 15 км/год. до зіткнення подолав 1 метр, є технічно необґрунтовані. З технічної точки зору свідчення водія автомобіля «Шкода» ОСОБА_2 щодо обставин ДТП можуть бути технічно обґрунтованими. В заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_3 та водій ОСОБА_2 повинні були керуватися технічними нормами вимог п. 8.7.3. ПДР України; якщо на початку руху автомобіля трамвай рухався по перехрестю, водій автомобіля «Шкода» ОСОБА_2 повинен був керуватися технічними нормами вимог п. 16.5 ПДР України.

У зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з КП «ВТК» на його користь у відшкодування завданої майнової шкоди 43136,49 грн за пошкоджений автомобіль марки «Шкода - Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, 500,00 грн. - за проведення автотоварознавчого дослідження, 3000,00 грн - у відшкодування моральної шкоди, та судові витрати у розмірі 8040,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2017 у задоволенні такого позову відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на те, що рішення міського суду ухвалене всупереч вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

В ході підготовки до розгляду справи апеляційним судом були витребувані у міського суду матеріали справи № 127/13653/14-ц відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Бердичів, Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.06.2014 року о 19 год. 48 хв. в м. Вінниці на перехресті вул. 600-річчя та Келецька відбулось зіткнення автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2, та трамвая ВЕ 4/4 Нарфен, д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3, яка працювала в КП "ВТК", в результаті чого відбулось пошкодження транспортних засобів.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку відсутністю у його діях складу правопорушення.

Відносно водія трамвая ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення не складався та до адміністративної відповідальності остання не притягувалася.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1167 цього ж Кодексу визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні докази, які б підтверджували, що шкода, яка була завдана позивачу, завдана з вини водія трамвая ОСОБА_3

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки він прийнятий на основі правильно застосованих норм матеріального права, без порушень норм процесуального права.

Постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2014, якою закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю у його діях складу правопорушення не вказує на винуватість іншого учасника ДТП, і не може бути доказом на підтвердження його вини.

Одним з доказів, на які посилався ОСОБА_2 в обгрунтування своїх вимог є висновок автотехнічної експертизи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що такий висновок не містить відомостей, які б вказували на конкретну особу, якою були порушенні правила ПДР, що в свою чергу стало причиною ДТП. Ті відповіді, які були дані на поставлені запитання, не дають можливості встановити таку особу.

Законодавство пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоду з наявністю вини особи, яка цю шкоду завдала.

Таким чином, за відсутності судового рішення, яким встановлена вина третьої особи ОСОБА_3, інших доказів, які б підтверджували зазначене , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що недоведеність винуватості водія трамваю виключає можливість покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню шкоди, та обґрунтовано відмовиву стягненні майнової шкоди.

Серед підстав, які підлягають обов'язковому з'ясуванню у позовах про відшкодування моральної шкоди є протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що наголошено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Приймаючи до уваги відсутність вини працівника відповідача у заподіянні шкоди, тобто відсутність її неправомірних дій, суд зробив правильний висновок про відмову у відшкодуванні моральної шкоди, з яким також погоджується апеляційний суд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 наголошує на тому, що у даному випадку саме на сторону відповідача законом покладено обов'язок доведення відсутності вини свого найманого працівника у вчиненні ДТП, і як наслідок цього - вини у спричиненні заподіяної шкоди. При цьому він посилався на норми ст.ст. 1166, 1187 ЦК України.

Колегія суддів до уваги такі доводи не бере, оскільки до правовідносин, що склались між сторонами, потрібно застосовувати ст. 1188 ЦК України (на яку й посилався міський суд), змістом якої встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто наявність вини особи має бути доведеною. Оскільки вказана стаття не передбачає обов'язок відповідача доводити факт відсутності такої вини, то при встановленні такої обставини потрібно керуватись нормами процесуального закону, який покладає обов'язок доведення на позивача.

Скаржник також вказує, що висновок суду першої інстанції щодо того, що автотоварознавче дослідження не є доказом в розумінні ст. 57 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення), є неправильним, суперечить ст. 64 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими посилання ОСОБА_2, вважає, що зазначене автотоварознавче дослідження може бути одним із доказів у справі, проте допущене порушення норми процесуального права не вплинуло на правильність прийнятого рішення, а тому не є тією суттєвою обставиною, яка є обов'язковою підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому до уваги не беруться.

В ході апеляційного розгляду справи скаржником не було надано інших доказів, які б вказували на безумовну невідповідність висновків суду обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Отже, при ухваленні рішення Вінницьким міським судом Вінницької області було додержано норми матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий

Судді: