Справа № 333/766/18
Пр. № 2/333/1001/18
20 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2013 року шлюб між сторонами по справі було розірвано.
ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання та виховання сина, а саме не утримує його матеріально, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться станом його здоровя та розвитком дитини. З 2013 року дитина жодного разу батька не бачила.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість відповідача по аліментам, станом на 01.09.2017 року, складає 15 481 грн. 36 коп.
Зазначені факти, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обовязками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обовязків.
Посилаючись на зазначене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Крім того, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-19, яким було змінено мінімальний розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 %, враховуючи, що відсутні відомості щодо місцезнаходження відповідача, його місця роботи, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн., але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
У судовому засіданні, що відбулося 10 жовтня 2018 року, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково надала пояснення, зазначаючи, що син з 2013 року повністю знаходиться на її утриманні. Всі питання, повязані з його лікуванням, вихованням, навчанням у школі, вирішує тільки вона, відповідач в цьому участі не приймає. Зазначила, що з 2015 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, з яким у сина склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини. Крім того, зазначила, що будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача із сином не існувало та не існує на даний час, відповідачу відомо за якою адресою мешкає дитина, але останні пять років він з дитиною не бачиться і не яким чином не спілкується. Позивачу відомо, що відповідач у 2013 році переїхав на постійне місце проживання до АР Крим, проте при зміні місця проживання останній не надав ані позивачу, ані дитині, жодної інформації, де він планує проживати.
У судове засідання, що відбулося 20 листопада 2018 року, позивач ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).
Представник третьої особи РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування, у судовому засіданні, що відбулося 10 жовтня 2018 року, позов підтримала та надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
У судове засідання, що відбулося 20 листопада 2018 року, представник третьої особи не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, взявши до уваги пояснення позивача, представника третьої особи, надані останніми у судовому засіданні 10 жовтня 2018 року, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 092286, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 12.08.2008 року (а.с. 10).
Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2013 року, шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області 12.04.2008 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 01, розірвано. Рішення суду набуло законної сили 05.03.2013 року. (а.с. 11).
Відповідно до заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 01.08.2012 року і до повноліття дитини (а.с. 12-13).
Відповідно до довідки Комунарського районного у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області за № 853/17.3.04-37 від 24.07.2018 року, відсутні відомості в державному реєстрі актів цивільного стану громадян реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50).
Відповідно до листа, за підписом головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» за № 1753/02-8 від 26.12.2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, спостерігається в дитячій амбулаторії № 8 КЗ «ЦПМСД № 6» з народження. На диспансерному обліку дитина не перебуває. Востаннє відвідував дитячу амбулаторію в грудні 2016 року з приводу гострої респіраторної вірусної інфекції. Листок непрацездатності по догляду за хворою дитиною видавався матері ОСОБА_1 Батько хлопчика в лікувальний заклад не звертався (а.с. 15).
Відповідно до повідомлення директора школи та класного керівника Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 38 ЗМР Запорізької області від 10.01.2008 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчається в даному учбовому закладі. З 2016 року по 2017 року батько ОСОБА_2 не приходив до школи, не зявився на батьківські збори, не долучався до шкільних та класних заходів (а.с. 16).
Згідно з довідкою департаменту реєстраційних послуг ЗМР за № 04-26/3-3181 та № 04-26/3-3182 від 12.02.2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).
Згідно з відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 26).
Відповідно до висновку РА ЗМР по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 за № 1842/01-37/02 від 01.10.2018 року, встановлено, що з 2012 року подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Відповідач перестав цікавиться сином, його духовним та інтелектуальним розвитком, коштів на утримання дитини у добровільному порядку не надає, має заборгованість зі сплати аліментів. На теперішній час місце знаходження відповідача не відоме, за місцем своєї реєстрації не мешкає більше 5 років (а.с. 66).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, кожний окремо, підтвердили той факт, що ОСОБА_2 на протязі останніх пяти років ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не цікавиться розвитком дитини, його успіхами у школі та в спорті, жодним чином не спілкується з сином та не зустрічається з ним. Пояснили, що дитину повністю забезпечує позивач по справі.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками поза їх бажанням, за винятком випадків, коли таке рішення суд приймає в її інтересах.
Виключною мірою відповідальності за невиконання батьківського обовязку є позбавлення батьківських прав. Це допускається лише на підставі та в порядку, визначеному законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, зокрема, мати і батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не виявляє до неповнолітньої дитини ніякої уваги та турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання, утримання дитини, матеріально дитину не підтримує, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.
Крім того, стосовно позовних вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
На даний час, стягуваний з відповідача на користь позивача на утримання їхнього неповнолітнього сина зазначений розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру аліментів, визначеному СК України, який відповідач зобовязаний сплачувати на дитину.
Відповідач з 2013 року офіційно ніде не працевлаштований, аліменти на утримання дитини не сплачує, участі у вихованні дитини не приймає та його місцезнаходження не відомо. Дитина проживає разом з матірю.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення або покращення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13 в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки на даний час відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сину сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду справи в суді виповнилося 10 років. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року становить 1 860 гривень на момент подачі позову до суду та з 01.07.2018 по 30.11.2018 року становить 1944 гривень на момент розгляду справи.
Тому такі вимоги позивача про зміну розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність відмови відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня ухвалення судом рішення і до досягнення дитиною повноліття.
Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів з ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини на тверду грошову суму у розмірі 930 грн., але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача.
При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Крім того, враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, тому судовий збір відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі, що підлягала сплаті на момент звернення до суду з позовом, а саме в розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 164 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Змінити призначений за заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року по цивільній справі № 812/6694/12 розмір (спосіб стягнення) аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 01.08.2012 року і до повноліття дитини.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. 00 коп., але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Припинити стягнення аліментів за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2012 року (справа № 333/812/6694/12) та стягувати аліменти за даним рішенням з дати набрання ним законної сили.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик