РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивача Матвєєвої Н.Ф.

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилими приміщеннями,

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилими приміщеннями.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 на підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку від 31 грудня 2004 року отримав право на зайняття кімнат № 35, 36 в будинку АДРЕСА_1. Зазначений ордер був виданий працівнику ВАТ «Київський електровагоноремонтний завод» ОСОБА_5

ОСОБА_5 знялась з реєстрації в гуртожитку у 2012 році. ОСОБА_3 не є працівником підприємства.

ОСОБА_3 фактично в гуртожитку не проживає, що підтверджується відповідними актами. Вважає, що останній втратив право користування житлом, оскільки не проживає в гуртожитку без поважних причин понад шість місяців.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування кімнатами № 35, 36 в будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Соломянського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року відкрито провадження в справі.

25 липня 2016 року прийнята доповнена позовна заява, з якої вбачається, що позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кімнатами № 35, 36 в будинку АДРЕСА_1.

Протокольною ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотань сторони позивача про долучення доказів та допит свідка, оскільки заявлення таких клопотань не передбачено законодавством на цій стадії розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. У матеріалах справи містяться письмові заперечення, з яких вбачається, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 на постійній основі, регулярно сплачують рахунки за комунальні послуги, здійснюють поточні ремонтні роботи. Таким чином, відповідачі, як члени сімї наймачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають право користуватись спірним жилим приміщенням. Фактів порушень відповідачами правил користування приміщеннями, завдання шкоди житловому фонду підприємства або використання кімнат не за призначенням та фактів відсутності відповідачів понад шість місяців позивачем не надано.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на балансі ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод».

Відповідно до наказу № 103 від 29 липня 1974 року ОСОБА_5 прийнята на роботу до Київського електро-вагоноремонтного заводу (а.с. 94).

15 жовтня 2003 року ОСОБА_5 виданий ордер на жилу площу в гуртожитку серія ОМ № 003, а саме на кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Зазначений ордер надає право ОСОБА_5 зайняти кімнати разом з сімєю, до складу якої входять: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3

У спірних кімнатах зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується довідками форми № 3 (Виписки з домової книги про склад сімї та прописки) (а.с. 51, 52).

Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 на постійній основі, регулярно сплачують рахунки за комунальні послуги, здійснюють поточні ремонтні роботи.

На підтвердження сплати наданих комунальних послуг стороною відповідачів надані суду копії рахунків та квитанцій про їх сплату (а.с. 105-143).

На підтвердження своїх доводів сторона відповідачів посилається на покази свідків.

Свідок ОСОБА_8 у суді показав, що він проживає у гуртожитку та знайомий з відповідачем ОСОБА_4 близько 20 років, а ОСОБА_3 знає після його одруження з сестрою ОСОБА_4 ОСОБА_7 Відповідачі проживають у гуртожитку у кімнатах № 35, 36, проте він рідко с ними спілкується. Бачить останніх 2-3 рази на тиждень. Представників ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» ніколи у гуртожитку не бачив, ніяких обяв щодо проведення перевірок проживання у гуртожитку також не бачив.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він проживає у гуртожитку та знайомий з відповідачем ОСОБА_4 з 1992 року. ОСОБА_3 знає більше 10 років, після його одруження з сестрою ОСОБА_4 ОСОБА_7 Бачить відповідачів у гуртожитку регулярно за обставин, що дають можливість зрозуміти, що вони там проживають. Представників ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» ніколи у гуртожитку не бачив, ніяких обяв щодо проведення перевірок проживання у гуртожитку також не бачив.

З наданих стороною позивача актів перевірки мешканців гуртожитку на предмет дотримання паспортного режиму вбачається, що мешканці кімнат у гуртожитку були відсутні.

Суд вважає, що показами свідків спростовано викладене в актах про не проживання відповідачів.

У актах зазначається, що на момент перевірок були відсутні мешканці кімнат. Разом з тим, в них (актах) не міститься даних коли (в який час) проводились такі перевірки.

Крім того, свідки (які також проживають на цьому поверсі) у судовому засіданні пояснили, що про такі перевірки їм взагалі нічого не відомо.

Вбачається, що стороною позивача належних доказів на підтвердження не проживання відповідачів у кімнатах АДРЕСА_1 суду не надано.

За таких обставин, враховуючи покази свідків, вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 71, 72 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» (03049, м. Київ, вул. Ползунова, 2, ) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилими приміщеннями.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: