АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/995/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 43 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючий НерушакЛ.В.

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

за участю секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

представник позивача ОСОБА_4

відповідач Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради;

третя особа Черкаська міська рада;

особа, що подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є. у залі Соснівського районного суду м. Черкаси 16 квітня о 12 год. 20 хв., повний текст рішення 26. 04. 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа: Черкаська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання, - :

в с т а н о в и в :

07 лютого 2018 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся в суд в інтересах позивача із позовом до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа: Черкаська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання.

Позивач вимоги обґрунтовує тим, що згідно ордеру на жиле приміщення № 066258 серія А від 29 вересня 2003 року сину позивача ОСОБА_5 із сімєю у складі 2 осіб, до складу якої ввійшла його мати - позивач ОСОБА_3, виданого на підставі рішення міськвиконкому від 19 серпня 2003 року № 724, родині було дано право на заняття житлового приміщення житловою площею 24,0 кв. м., яка складається з 1 кімнати за адресою: АДРЕСА_1.

05 лютого 2003 року на підставі вказаного ордеру ОСОБА_3 була зареєстрована Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області за адресою: АДРЕСА_1, про що зроблена відповідна відмітка в паспорті та проживає у вказаній квартирі по теперішній час.

Позивач посилається, що 11 липня 2017 року за ініціативою сина ОСОБА_5, з метою приватизації ним даного житла та, щоб максимально спростити та пришвидшити здійсненої зазначеної процедури ОСОБА_3 була знята з реєстрації за місцем свого фактичного проживання і цією ж датою зареєстрована в чужому домоволодінні за адресою: м. Золотоноша, вул. Полатайло, 80, хоча нікуди не переїхала і продовжувала проживати зі своїм сином та несла витрати по утриманню помешкання та оплаті комунальних послуг.

Позивач ОСОБА_3 вказує, що 24 листопада 2017 року її син ОСОБА_5 раптово помер, вказане житло приватизувати не встиг.

З метою реєстрації за місцем свого постійного проживання, ОСОБА_3 12 грудня 2017 року була знята з реєстрації за адресою: м. Золотоноша, вул. Полатайло, 80.

В січні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до структурного підрозділу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, а саме до Управління з питань державної реєстрації із проханням зареєструвати її місце проживання у квартирі, в якій вона фактично проживає. Проте заяву про реєстрацію місця проживання їй не оформили та усно повідомили, що для її реєстрації необхідна згода наймача житла або рішення суду.

В своїй позовній заяві позивач також зазначає, що ОСОБА_3 вселилася в надану сину квартиру після отримання ордеру, фактично проживає в наданому їй житлі з 05 лютого 2003 року і по даний час, сплачує комунальні послуги.

В звязку з тим, що відмова відповідача у реєстрації місця проживання позивача у даній квартирі є безпідставним обмеженням прав громадянина, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся із позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси та просив визнати за ОСОБА_3 право на користування житловим приміщенням квартирою № 3 по вул. Гоголя, 202 в м. Черкаси з правом реєстрації за даною адресою. Зобовязати Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради провести реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа: Черкаська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання - відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач не надала суду доказів відмови відповідача здійснити реєстрацію її місця проживання та не надала належних доказів свого фактичного місця проживання у спірному житлі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу він обґрунтовує тим, що є безпідставними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо акту опитування сусідів від 15 лютого 2018 року № 2356, що подібні акти мають видаватися організаціями, на балансі яких перебуває будинок. Проте судом не було взято до уваги, що будинок № 202 по вул. Гоголя в м. Черкаси на балансі у СУБ не перебуває, а ОСББ в будинку не створене. Тому саме комітет самоорганізації населення мікрорайону «Центральний» є діючим органом самоорганізації населення даного району та він має право складати акти опитування сусідів, тому даний доказ є належним та допустимим. Особа, яка подала апеляційну скаргу, просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право на користування житловим приміщенням квартирою № 3 по вул. Гоголя, 202 в м. Черкаси з правом реєстрації за даною адресою та зобовязати Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради провести реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

18 червня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від третьої особи Черкаської міської ради , в якому представник вказує, що подана ОСОБА_3 апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в скарзі щодо скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства та ухвалено відповідно до вимог матеріального права та процесуального права, які вірно застосовані судом з врахуванням фактичних обставин справи. Також у відзиві вказано, що судом в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись та повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Тому представник Черкаської міської ради вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. У відзиві представник також зазначає, що позивач була вселена та зареєстрована у квартиру на підставі ордера на жиле приміщення від 29.09. 2003 року серія А № 966258, виданого ОСОБА_5 на сімю з двох осіб, куди ввійшла його мати ОСОБА_3. Отже, родині було надано право на заняття житлового приміщення за адресою м. Черкаси вул. Гоголя,202. кв. 3, куди і вселилася позивач та проживала в квартирі, що підтверджується відміткою у паспорті. Проте, сам ОСОБА_3 виписалась із квартири та зареєструвалась за іншою адресою м. Золотоноша вул. Полатайло, 80, тому вона втратила право користування жилим приміщенням - квартирою в м. Черкаси по вул. Гоголя, 202. кв. 3. Представник міської ради звертає увагу у відзиві, що позивачем не надано письмових доказів про звернення до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради та відповіді від відповідача щодо відмови у вчиненні реєстраційних дій. Також представник Черкаської міської ради вказує у відзиві, як і посилались під час розгляду справи в суді першої інстанції, що управління з питань державної реєстрації є лише структурним підрозділом виконавчого органу Черкаської міської ради, та не має статусу юридичної особи, тому діє у складі Департаменту, який є юридичною особою. Тому позивачем невірно визначений відповідач, оскільки лише Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради є самостійною юридичною особою та може бути стороною у справах, що розглядає суд. У відзиві також вказано, що ні Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради, ні Черкаська міська рада не порушила права та інтереси ОСОБА_3 , яка звернулась із позовними вимогами до суду про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання, тому відсутній предмет спору, вважає представник третьої особи Черкаської міської ради. За таких обставин, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення скік - без змін.

Апеляційному суду Черкаської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах підлягає розгляду дана справа відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа переглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання, суд послався, що з досліджених судом матеріалів справи та пояснень представника позивача не вбачається порушень права позивача з боку відповідача, оскільки позивачем не надано доказів звернення позивача у письмовій формі до відповідача з необхідним пакетом документів щодо реєстрації за місцем проживання. Суд дійшов висновку, що захисту підлягає лише порушене право, а позивач не довела порушення своїх прав відповідачем.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вважає, що за наявних обставин справи , доказів наданих сторонами, заперечень наданих відповідачем , відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та ухвалено відповідно до вимог матеріального права та процесуального права, які вірно застосовані судом з врахуванням фактичних обставин справи, судом в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись та повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом на підставі ордера на жиле приміщення від 29.09.2003 року серія А № 066258 виданого ОСОБА_5 з сімєю із 2 осіб, до складу якої ввійшла його мати - ОСОБА_3, на підставі рішення міськвиконкому від 19.08.2003 року № 724, було надано право на заняття житлового приміщення однокімнатної квартири - за адресою: АДРЕСА_2.

05.02.2003 року на підставі вказаного ордера позивач ОСОБА_3 була зареєстрована Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області за адресою: АДРЕСА_2, про що мається відповідна відмітка у її паспорті про реєстрацію.

11.07.2017 року ОСОБА_3 була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 і цією ж датою зареєстрована в домоволодінні за адресою: м. Золотоноша, вул. Полатайло, 80, тому вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 3 у будинку по вул. Гоголя, 220 м. Черкаси .

Як вбачається із даних довідки № 374, виданої КП «Соснівська СУБ» , 31.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований лише ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 наймач.

24.11.2017 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії І-СР № 320414, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 29.11.2017 року.

12.12.2017 року позивач ОСОБА_3 знялась із реєстрації за адресою: м. Золотоноша, вул. Полатайло, 80 Черкаської області.

Звертаючись з вказаним позовом в суд, позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у справі посилаються, що відповідач відмовляється зареєструвати її місце проживання за фактичною адресою, де вона фактично весь час мешкає - АДРЕСА_3. Крім того, представником позивача зазначається, що ОСОБА_3 знялася з реєстрації за адресою АДРЕСА_3, щоб сину спростити та пришвидшити процес приватизації житла, яке він за життя не встиг оформити, але фактично позивач залишалася проживати у вказаній квартирі.

Як вбачається із наданого представником позивача акту опитування сусідів від 15.02.2018 року № 2356, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 була прописана з 05.02.2003 року по 11.07.2017 року і проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Із 11.07.2017 року по 12.12.2017 року ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, але проживала і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно положень ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі з наймодавцем житловою експлуатаційною організацією, і наймачем - громадянином.

За змістом ст. 63 ЖК України предметом договору найму є окрема квартира або інше ізольоване житлове приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сімї наймача належать чоловік/дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як зазначено в розясненні п. 9 Постанови Пленуму ВС України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» що , вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався згодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сімї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Позивач має довести, а суд встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог чи відмову в їх задоволенні.

Як вбачається із наявних матеріалів справи позивач добровільно знялась з реєстрації , оскільки таку домовленість мала з сином ОСОБА_5, який, будучи наймачем квартири, мав намір приватизувати квартиру, однак в звязку із смертю 24.11. 2017 року , він не встиг оформити належні документи. Отже, позивач ОСОБА_6 добровільно, знявшись із реєстрації , втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою, де наймачем був її померлий син, та більше ніхто не був зареєстрований із наймачем.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції , що позивачем ОСОБА_3 та її представником не надано письмових доказів про звернення до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради щодо її реєстрації за адресою АДРЕСА_4 та відповіді від відповідача щодо відмови у вчиненні реєстраційних дій. Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що захисту підлягає лише порушене право, а позивач не довела порушення своїх прав саме вказаним нею у позові відповідачем.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, зазначила як відповідача - Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

Однак, як вбачається із наявних матеріалів справи, наданих відповідачем і третьою особою відзивів на позов та відзивів на апеляційну скаргу, Управління з питань державної реєстрації є лише структурним підрозділом виконавчого органу Черкаської міської ради, та не має статусу юридичної особи, тому діє у складі Департаменту організаційного забзпечення, який є юридичною особою. Тому позивачем невірно визначений відповідач, оскільки лише Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради є самостійною юридичною особою та може бути стороною у справах, що розглядає суд.

За таких обставин, у суді відсутні підстави для задоволення вимог позивача до неналежного відповідача, що є також підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Виходячи з викладеного вище, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем та її представником, не доведено те, що структурний підрозділ, яким є Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, чи сам Департамент та Черкаська міська рада порушила права та інтереси позивача ОСОБА_3, яка звернулась із позовними вимогами до суду про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання, тому захисту підлягає лише порушене право, що не доведено позивачем, а тому відсутні підстави для задоволення доводів апеляційної скарги та позовних вимог позивача, які слід залишити без задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, апеляційний суд вважає, що всупереч вищенаведеним вимогам цивільного процесуального законодавства, позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача із вимогою про реєстрацію її місця проживання, що не дає змоги суду прийти до висновку про порушення прав позивача зі сторони відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту, визначені ст. 16 ЦК України, а статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд оцінює критично апеляційні доводи про те, що позивач вирішила не звертатися до відповідача письмово із заявою про реєстрацію її місця проживання, оскільки не може отримати погодження від квартиронаймача, який помер, адже необхідність такого звернення є необхідною умовою для висновку про наявність порушення прав позивача, які слід захистити у судовому порядку.

Крім того, доводи апеляційної скарги спрямовані на обґрунтування належності акту опитування сусідів від 15.02.2018 року № 2356, як доказу фактичного проживання позивача за спірною адресою, незалежно від їх обґрунтованості, не спростовують відсутності доказів у підтвердження факту порушення прав позивача зі сторони відповідача, тому не дають підстави для їх задоволення. Сам по собі акт опитування сусідів не може підтверджувати проживання особи за певною адресою у багатоквартирному будинку, так як організація, на балансі якої знаходиться такий будинок, на підставі наведеного акта має видавати відповідну довідку, що і буде належним доказом у підтвердження факту фактичного проживання особи за певною адресою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції , яким дана належна оцінка , та висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, яке слід залишити без змін.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування рішення суду, та задоволення вимог апеляційної скарги і позовних вимог позивача, доводи апеляційної скарги не містять.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі залишення без змін рішення суду першої інстанції , суд апеляційної інстанції не змінює розмір стягнутих судових витрат, та залишає витрати за сторонами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа: Черкаська міська рада, про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання провести реєстрацію місця проживання залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови суду в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Карпенко О.В.

ОСОБА_7