АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1618/18 Справа № 202/1651/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 січня 2018 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Ткаченко І.Ю., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року по справі за заявою Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка», заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року заяву Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка», заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції задоволено .(а.с.77-79)

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 29 листопада 2017 року подав до суду апеляційну скаргу.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з п.1, 13Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею ст. 294 ч. 2 ЦПК України(у редакції на час постановлення судового рішення (рішення, ухвала)) визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка ї оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду постановлена 17 червня 2016 року, копію оскаржуваної ухвали апелянт отримав 05 жовтня 2016 року про що свідчить клопотання, яке є в матеріалах справи (а.с.82), але сама апеляційна скарга подана до суду - 29 листопада 2017 року.

Згідно з ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що представнику ОСОБА_3 було відомо про день розгляду справи, про що він зазначив в апеляційній скарзі.

Посилання представника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що він не з'явився в судове засідання 17 червня 2016 року із-за того, що потрапив до лікарні з інфарктом не може бути прийнято до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що копію оскаржуваної ухвали апелянт отримав 05 жовтня 2016 року, а апеляційну скаргу подав до суду - 29 листопада 2017 року, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали та отримання її копії сплило більше року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП "Голуб" проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, то суд зобов'язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року по справі за заявою Кредитної спілки «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка», заінтересована особа - ОСОБА_3, на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили та може бути оскаржено до Верховного Суду в порядку та строки, що визначенні чинним законодавством

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області І.Ю. Ткаченко