Справа № 405/209/18
Провадження № 2-н/405/3/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в порядку наказного провадження, звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на свою (заявника) користь аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви про видачу судового наказу та до досягнення сином повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Розглянувши в порядку наказного провадження заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Згідно з ч. 1, п.п. 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року) за подання до суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору становить - 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Перелік документів за подання до суду яких судовий збір не справляється та перелік пільг щодо сплати судового збору наведено у ч. 2 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 грн.

Отже, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу заявнику (стягувачу) необхідно було сплатити та надати суду оригінал документа про підтвердження сплати судового збору у розмірі 176,20 грн. або ж документально підтвердити підстави звільнення від сплати судового збору, якщо такі є.

Всупереч вказаним правовим нормам заявником ОСОБА_1 при подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів не надано суду документ про підтвердження сплати судового збору у розмірі 176,20 грн., як і не надано документальне підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, якщо такі є.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

На підставі викладеного та враховуючи, що заявником ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не додано документ, що підтверджує сплату судового збору чи документ про підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, якщо такі є, у видачі судового наказу слід відмовити, розяснивши заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема п. 1 ч.1ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II Наказне провадження, після усунення її недоліків.

Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Сукупний аналіз зазначених положень ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що у справах, які розглядаються в порядку наказного провадження, звільнення заявника (стягувача) від сплати судового збору не передбачено.

Разом з тим, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів та судовий розгляд такої вимоги, останньому слід розяснити, що відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 має право звернутися до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття, в порядку наказного провадження, шляхом подачі заяви про видачу судового наказу з наданням суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі встановленому законом або документа, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору, якщо такі є; або в порядку спрощеного позовного провадження, шляхом подачі до суду відповідної позовної заяви, в якості позивача без сплати судового збору відповідно до пільг по сплаті судового збору, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 160, п. 1 ч. 1, та ч. 2 ст. 161, п. 1 ч. 3 ст. 163, ч. 1 ст. 164, п. 1 ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 166,ст. 258, ст. 260, ст. 353Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви про видачу судового наказу та до досягнення сином повноліття.

Розяснити ОСОБА_1, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II Наказне провадження, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4