Справа № 1019/1322/12
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2018 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Опанасюка І..О

при секретарі: Олійник Ю.І.,

за участю представника стягувача: ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» ОСОБА_1

представника боржника: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ухвалив:

ОСОБА_2, звернувся до суду із вказаною заявою і з урахуванням уточнених позовних вимог, просить виконавчий лист №2/373/461/13 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» 2 336 624, 39 грн. боргу,

Представник заявника зазначив, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Переяславський хліб» про стягнення боргу за кредитним договором. З ОСОБА_3, як з поручителя, стягнуто 2 336 624, 39 грн. боргу за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 виступав, як поручитель за кредитним договором № 2108 від 26.07.2007 р., укладеним між акціонерним комерційним банком «Трансбанк» та ТОВ «Переяславський хліб».

ТОВ «Переяславський хліб», яка є стороною кредитного договору було оголошено банкрутом та ліквідовано ухвалою Господарського суду Київської області у справі №БЗ/095-11 від 26 січня 2017 року.

За рахунок реалізації заставного майна ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» 18.04.2016 отримало 115746,00 грн. Всього погашено 845 586, 56 грн. Непогашена заборгованість за кредитом складає 929 718, 54 грн.

Представник ОСОБА_3 вважає, що в звязку із відсутністю боржника ТОВ «Переяславський хліб», яке ліквідовано, погашення кредиту відбулось в межах реалізації майна ліквідованої юридичної особи в межах процедури банкрутства, обовязок ОСОБА_3, як поручителя перед кредитором вичерпано.

Представник ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, вказавши, що на даний час, рішення суду, на підставі якого з поручителя стягнуто на користь банку заборгованість, набрало законної сили, не скасовано, та виконано в частині. А саме, погашено заборгованість кредитору складає 845 586, 56 грн. Непогашеними залишилась заборгованість по кредитному договору № 2108 від 26.07.2007 р., укладеним між акціонерним комерційним банком «Трансбанк» та ТОВ «Переяславський хліб» в сумі 1 491 037 грн. 83 коп., та судові витрати в розмірі 4939 грн. 39 коп. А відтак, визнала позов частково та просила визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню в частині суми 845 586, 56 грн., в решті залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

У справі, яка розглядається, судовим рішенням установлено порушення зобовязання боржником (ТОВ «Переяславський хліб»). Зокрема, рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Переяславський хліб» про стягнення боргу за кредитним договором. З ОСОБА_3, як з поручителя, стягнуто 2 336 624, 39 грн. боргу за кредитним договором.

Згідно із частиною пятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобовязання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обовязок поручителя щодо виконання зобовязання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобовязання внаслідок ліквідації юридичної особи боржника за цим зобовязанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи боржника.

Отже, оскільки у справі, яка розглядається, право на стягнення з поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобовязання поручителя.

Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України щодо застосування частини першої статті 559, частини першої статті 609 ЦК України, викладені в постанові від 25 листопада 2015 року № 6-172 цс15, та в постанові 6-2013цс16 від 29.03.2017 року.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відтак, з урахуванням того, що вимоги ПАТ «Державний експортно імпортний банк України» виконані в сумі 845 586, 56 грн., що підтверджено ухвалою Господарського суду Київської області у справі №БЗ/095-11 від 26 січня 2017 року, виписками наданими представником кредитора в судовому засіданні та підтверджено нею в цьому обсязі, суд з урахуванням ч. 2 ст. 432 ЦПК України приходить до висновку про задоволення вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.14, 353, 432 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №2/373/461/13 від 29.05.2013 року, виданого Переяслав Хмельницьким міськрайонним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист №2/373/461/13 від 29.05.2013 року, виданий Переяслав Хмельницьким міськрайонним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню в частині виконаного зобовязання в сумі 845 586, 56 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо його її скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І. О. Опанасюк