Справа № 308/8300/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міькрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Леміш О.М

при секретарі Химинець О.Я

з участю представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за виконані роботи по договору , -

встановив

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3, яку мотивував тим, що 04 січня 2010 року між ОСОБА_3 та ним був укладений договір №1, згідно якого замовник виконавець ОСОБА_2зобов'язується підготувати пакет документів, необхідний для подання до відповідної служби США для відповідачки , для оформлення документів з метою законного її перебування на території США, а саме архівні довідки стосовно народження та походження останньої, предметом якого є надання послуг.

21 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про внесення змін в актові записи громадського стану Іршавського районного управління юстиції про національність.Рішенням суду від 13 вересня 2010 року рішено позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Таким чином, виходячи з умов договору, взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 виконав, пдготував зазначений пакет документів для відповідачки.

Про виконану роботу свідчить також розписка ОСОБА_3 від 03.01.2010 р. про в'язання нею оплатити суму коштів за виконані роботи по договору.

Незважаючи на те, відповідачка не оплатила надані послуги.

Таким чином позивач просить стягнути на його користь суму в розмірі 14 тис. Дол.США , що передбачено п.2.1 Договору 1 від 04.01.2010 року та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд такі задовільнити.

Відповідачка в судове засідання не з"явилась , про час та місце розгляду справи повідомлялась .

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 04 січня 2010 року між ОСОБА_3 - Замовником та ОСОБА_2- Виконавцем був укладений договір №1, згідно якого замовник ОСОБА_3 замовила, а виконавець ОСОБА_2 зобов'язується підготувати пакет документів, необхідний для подання до відповідної служби США для оформлення документів з метою законного перебування Замовника на території США. а саме архівні довідки стосовно народження та походження Замовника, предметом якого є надання послуг.

Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_2 зазначив, що , виходячи з умов договору, взяті на себе зобов'язання він виконав, підготував зазначений пакет документів, зокрема: архівну довідку №5-2544/01-25, видану на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області.

Окрім того вказав, що про виконану роботу свідчить також розписка ОСОБА_3 від 03.01.2010 р. про зобов'язання нею оплатити суму коштів за виконані роботи по договору.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормою ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України, встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, судом встановлено , що матеріали справи не містять жодного доказу про вручення ОСОБА_3 документів необхідних для виїзду за кордон - тобто доказів виконання позивачем своїх зобов"язань за договором від 04.01.2010 року, той же час відсутній акт виконаних робіт .

Так посилання позивача про виконання ним договору , що стверджується розпискою, суд не може покласти в основу свого рішення, оскільки з розписки , яка датована 03.01.2010 року, тобто до укладення договору , не вбачається також ,що позивачем виконано умови договору та передано відповідачу весь пакет документів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити , що згідно вимог чинного законодавства, за своєю суттю розписка є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, розписка що надана позивчаем в підтвердження його позовних вимог не може бути прийнята , як належний доказ , окрім того суд не має можливості встановити що саме відповідачка є тією особою , що підписувала та укладала договір від 04.01.2010 року та розписку від 03.01.2010 року, жодного документу який може підтвердити її особу , суду не надано.

В зв'язку з наведеним суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення коштів за надані послуги.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за виконані роботи по договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайоний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 30-денний термін з дня його проголошення.

Головуючий суддя Леміш О.М