Номер провадження: 22-ц/785/2947/18
Номер справи місцевого суду: 499/751/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки,

ВСТАНОВИВ:

У жовті 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягувати з її колишнього чоловіка ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову.

В обґрунтування заявленого позову, посилалася на те, що в період перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина ОСОБА_4, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Донька - є інвалідом з дитинства І групи з діагнозом ДЦП, потребує постійної матеріальної допомоги, догляду та лікування. Вона (позивач) ніде не працює, оскільки доглядає за хворою дитиною, батько дитини (відповідач) - є працездатною людиною, може сплачувати аліменти на утримання доньки, однак в добровільному порядку цього не робить.

Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб, починаючи з 04 жовтня 2017 року та до відновлення працездатності.

Вважаючи рішення суду необґрунтованим, позивач ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб, починаючи з 04 жовтня 2017 року та до відновлення працездатності.

В судове засідання, призначене на 24 жовтня 2018 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням суду від 13.07.2001 року було розірвано, що підтверджується копією рішення.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_4 - є інвалідом з дитинства першої групи.

Відповідно до довідки про склад сімї донька ОСОБА_4 проживає разом з матірю, позивачем у справі.

21.07.2016 року ОСОБА_4 досягла повноліття.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Зміст ст.200 Сімейного Кодексу вказує, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи із змісту вищевказаних статей, для виникнення обовязку батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей необхідні наявність трьох умов дитина повинна бути непрацездатною; вона потребує матеріальної допомоги; а батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дитину.

Відповідно до позовної заяви, єдиним доходом для позивача та її доньки є пенсія доньки по інвалідності, яка складає приблизно 2500,00 грн., інших доходів у них немає, оскільки позивач позбавлена можливості працювати, постійно доглядаючи за донькою.

Відповідно до довідки про заробітну плату відповідач працює в ТОВ «Моноліт», його середня заробітна плата приблизно складає 4400,00 грн. та разом з тим, відповідно до довідки, виданої директором ПСП «Дружба», відповідач має земельну ділянку та передає її в оренду, від чого отримує приблизно 10000,00 грн.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Відповідно до ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною - інвалідом і турботи про нього і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Однак у своїй позовній заяві, позивач зазначала, що їй відомо про таке право, однак вона не бажає ним скористатися на користь доньки.

При визначенні розміру аліментів, суд обґрунтовано врахував стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, взяв до уваги наявність у платника аліментів інших утриманців, яких він за законом зобовязаний утримувати, його бажання частково матеріально забезпечувати доньку.

Враховуючи вищезазначене, суд правильно дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки у розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне зясування судом можливості відповідача сплачувати аліменти у більшій сумі, неповне зясування судом доходів відповідача як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

ОСОБА_5