Справа № 308/8261/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Леміш О.М

при секретарі судового засідання - Химинець О.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Ужгородської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Ужгородська міжрайонна прокуратура про позбавлення батьківських прав -,

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суму в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Ужгородська міжрайонна прокуратура з позовом про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві позивач посилається на те, що на підставі звернення 08.06.2017 № 338/12/01-17 органу опіки та піклування адміністрації міста Мценска Орловської області Російської Федерації службою у справах дітей райдержадміністрації проведено перевірку щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо його малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 22.06.2017. Однак ОСОБА_2 на нього не з'явився, хоча був належно повідомлений. За результатами обговорення прийнято рішення про наявність підстав для надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_1 та доручено службі у справах дітей райдержадміністрації підготувати проект позовної заяви для звернення райдержадміністрацією як органом опіки та піклування до суду.

Отже, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, відповідач ухилявся від виховання дитини, не піклується про її здоров'я, не приймав участі у її фізичному, моральному і духовному розвитку, не проявляв ніякої зацікавленості до долі дитини, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу.

У судове засідання представник позивачане з"явився, подав до суду заяву де вказав, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просить їх задовольнити.

Від третьої оосби до суду також надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності .

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином , про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд, керуючись ч. 4 ст. 223 , ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі звернення 08.06.2017 № 338/12/01-17 органу опіки та піклування адміністрації міста Мценска Орловської області Російської Федерації службою у справах дітей райдержадміністрації проведено перевірку щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо його малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дане питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 22.06.2017 року.

Зі змісту звернення випливає, що ОСОБА_2 проживав у шлюбі з громадянкою ОСОБА_3. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане повторно 29.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний 10.02.2009 року , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 видане 04 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в Закарпатській області.

З часу розірвання шлюбу умови, які необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку дитини, створювала мати.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3, видане 05.09.2016 органом РАЦС м. Москви №75 багатофункціональним центром надання державних послуг району Савеловського, Російської Федерації.

Відповідно до листа адміністрації міста Мценска (Російська Федерація) 23.05.2017 року №710 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не отримує жодної матеріальної допомоги від батька. На телефоні дзвінки працівників органу опіки міста Мценск гр. ОСОБА_2 не відповідає. З 30.06.2016 року ОСОБА_1 зареєстрована по місцю проживання бабусі- ОСОБА_5 , за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Ірлявської сільської ради від 26.01.2017 року № 14/02-27, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Вперше звернення по факту залишення неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , надійшло від ССД ОДА на запит Посольства України в Російській Федерації 29.12.2016 року.

Працівниками служби у справах дітей протягом зазначеного часу було проведено ряд заходів, щодо впливу на гр. ОСОБА_2 у зв'язку з його бездіяльністю та невизначеністю по факту залишення неповнолітньої ОСОБА_1 без батьківського піклування. Гр. ОСОБА_2 не одноразово було наголошено, що дана ситуація потребує оперативного реагування і від нього особисто вимагається конкретизація подальших дій по вищезазначеному факту, неповнолітня особа залишилася за межами кордонів України. Даний факт не терпить зволікань та його, як батька особистої невизначеності.

Службою у справах дітей райдержадміністрації 30.01.2017 року здійснено візит по місцю проживання за адресою АДРЕСА_2. В ході обстеження з'ясовано, що будинок одноповерховий. Під час перевірки, провести обстеження умов проживання не було можливим, позаяк двері ніхто не відчинив.

20.02.2017 року службою у справах дітей було направлено листа до Ужгородського районного відділу поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області по факту перевірки обставин на предмет наявності складу правопорушень в діях (бездіяльності) гр. ОСОБА_2

Відповідно до листа головного управління національної поліції в Закарпатській області Ужгородського відділу поліції Ужгородського відділення поліції від 27.02.2017 року № 2089/106/25/2-2017 стало відомо , що інспектором поліції було здійснено зустріч з батьком дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вказав на те, що від доньки не відмовляється і з метою вирішення питання щодо її повернення найближчим часом з'явиться до служби у справах дітей Ужгородської РДА.

27.02.2017 року ОСОБА_2 особисто навідався до служби у справах дітей. Після проведеної з ним бесіди, запевнив працівників служби, що протягом 10 днів він виїде до Російської Федерації, щоб забрати доньку та піклуватися про неї належним чином.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 22.06.2017, ОСОБА_2 не з'явився, хоча був належно повідомлений про його проведення. За результатами обговорення прийнято рішення про наявність підстав для надання вказаного висновку.

Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 22.06.2017. Однак ОСОБА_2 на нього не з'явилася, хоча був належно повідомлений. За результатами обговорення прийнято рішення про наявність підстав для надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_1 та доручено службі у справах дітей райдержадміністрації підготувати проект позовної заяви для звернення райдержадміністрацією як органом опіки та піклування до суду.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав та у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явився, що, на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до дитини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини , а тому, для захисту прав та її інтересів , суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_1

Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення (п. п. 3, 19 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції Закону від 08.07.2017 року, чинній на момент звернення до суду з позовом).

Виходячи з наведеного, оскільки на момент звернення до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355, 430 ЦПК України суд,

РІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого в АДРЕСА_3, щодо його доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно зі ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О.М. Леміш