Провадження №2/592/262/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум у складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, третя особа ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 10.04.2007 року по 21.08.2017 року працював у ТОВ «Сумитеплоенерго» на посадах курєра і контролера. Був звільнений у звязку зі скороченням штату. Втім вважає звільнення незаконним, оскільки йому не запропонували посаду з якої звільнено контролера ОСОБА_3, а призначили ОСОБА_4 Також призначили контролером ОСОБА_5. Окрім того має більший безперервний стаж роботи на підприємстві у порівнянні з іншими контролерами, яких залишено на роботі. Звільнення вплинуло на життя, залишився без засобів існування у звязку з чим зазнав моральних страждань. Позивач вважає, що має право на відшкодування шкоди, яка полягає у не отриманій заробітній плати до настання пенсійного віку у травні 2030 року всього у сумі 656 252 грн.. Тому позивач просить визнати незаконним наказ про скорочення, зобовязати відповідача виплатити зарплату за вимушений прогул до дня фактичної виплати усіх сум, стягнути з відповідача 700 000 грн. відшкодування матеріальних збитків та 200 000 грн. компенсації моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва і скорочення штату працівників. Зокрема було скорочено посаду, яку обіймав позивач. Його було завчасно повідомлено про звільнення. Іншої посади позивачу не пропонувалося оскільки не було таких посад роботу по яким міг би виконувати позивач. Вважають, що позивач немає більшого стажу роботи за посадою у порівнянні з іншими контролерами. В цілому вважають, що не порушили прав позивача, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 24.11.2017 директора ТОВ «Сумитеплоенерго» залучено третьою особою. Під час розгляду справи в судове засідання третя особа не зявився, письмових пояснень не подав.

Суд, заслухавши учасників розгляду, які зявилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 5, ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ході розгляду справи, з наданих сторонами доказів, судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства.

З 10.04.2007 по 20.08.2017 позивач працював на різних посадах у ТОВ «Сумитеплоенерго». Заробітна плата позивача становила за червень 2017 - 3 223,87 грн. , за липень 2017 - 2 767,19 грн.

Відповідно до наказу № 692-к від 27.09.2016 позивач працював за строковим трудовим договором на період з 01.11.2016 по 31.12.2017 на посаді контролера департаменту «Енергозбут».

21.08.2016 наказом директора ТОВ «Сумитеплоенерго» ОСОБА_2 № 325-к про «Зміни до штатного розпису» з 21.08.2017 виведено зі штатного розпису робітників, зокрема дві одиниці контролера департаменту «Енергозбут»..

07.06.2017 наказом директора ТОВ «Сумитеплоенерго» №325 про зміни і до штатного розпису, згідно з яким, у зв'язку з оптимізацію чисельності працівників, директором прийнято рішення з 21.08.2017 вивести зі штатного розпису, сторожів відомчої і воєнізованої охорони ТОВ «Сумитеплоенерго», контролерів департаменту «Енергозбут».

07.06.2017 наказом директора ТОВ «Сумитеплоенерго» ОСОБА_2 № 378-к «Про вивільнення персоналу», згідно з яким визначено такими, що підлягають вивільненню за скороченням штату 21.08.2017 позивача та ще тринадцятьох працівників Товариства.

13.06.2017 відповідачем направлено позивачу повідомлення вих.№2714 про заплановане звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням чисельності і штату працівників Товариства. У повідомленні позивачу роз'яснено, що йому буде сплачено вихідну допомогу і поінформовано про неможливість переведення на іншу посаду у зв'язку з відсутністю в Товаристві роботи за такою посадою.

Повідомлення отримано позивачем 19.06.2017.

21.08.2017 наказом директора ТОВ «Сумитеплоенерго» ОСОБА_2 видано наказ (розпорядження) №562-к про припинення трудового договору (контракту), яким в день видання наказу звільнено позивача з посади контролер за скороченням штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

21.08.2017 року з позивачем проведений розрахунок при звільненні. Так належні кошти при звільненні у сумі 5865,26 грн. перераховані позивачу на його банківський рахунок. Відповідно до наказу від 23.08.2017 року №438 позивачу 31.08.2017 нарахована премія у сумі 491,23 грн. та перерахована на його рахунок. Відповідно до наказу від 28.09.2017 року №482 позивачу 31.08.2017 нарахована премія у сумі 402,50 грн. та перерахована на його рахунок.

Також судом встановлено, що на час прийняття рішення про скорочення саме позивача та на день його звільнення, його стаж безперервної роботи на підприємстві становив понад десять років. Такий стаж роботи був більшій ніж у інших восьми з чотирнадцяти контролерів, які залишилися працювати після скорочення штатів.

Перед винесенням наказу № 378-к «Про вивільнення персоналу» відповідачем не визначалися та не встановлювалися серед чотирнадцяти контролерів продуктивність їх праці і кваліфікація для визначення можливих переваг у залишенні на роботі.

Свідок ОСОБА_6, старший контролер ТОВ «Сумитеплоенерго», пояснила, що працює з 06.03.2017. ОСОБА_1 був у неї у підпорядкуванні. Він був працівник, як інші контролери. За продуктивністю праці контролери не відрізнялися. На ОСОБА_1 лише були скарги з боку споживачів з приводу зовнішнього вигляду, скаржилися на запах, не хотіли пускати у квартиру. Свідок причину з якої вирішили скоротити саме ОСОБА_1 не знає.

Свідок ОСОБА_7, начальник відділу по роботі з населенням ТОВ «Сумитеплоенерго», пояснила, що ОСОБА_1 працював на посаді контролера. За час роботи зауважень з її боку до нього не було. Повідомила, що споживачі телефонували їй особисто і просили не присилати контролера ОСОБА_1 до них. Скаржилися на його зовнішній вигляд, не пускали у квартири. Свідок причину, з якої вирішили скоротити саме ОСОБА_1, не знає.

Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються трудовою книжкою позивача, згаданими наказами, штатними розписами, попередженням про вивільнення копії яких знаходяться у матеріалах справи, довідкою про доходи./а.с.4,5, 23,24-26-27-28,29,30,31,33,37,65,68,69-70,73/

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст. 2, 40, 43, 237-1 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. При цьому таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається зокрема:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, та ряду інших працівників.

З встановлених фактів та положень закону вбачається, що у ТОВ «Сумитеплоенерго» відбулися зміни в організації виробництва та скорочення штату працівників. Разом з цим при прийнятті рішення про скорочення саме позивача в порушення положень ст.ст. 41, 42 КЗпП України відповідачем не визначено переваг серед контролерів на залишення на роботі, зокрема не враховано, що позивач має більший безперервний стаж на підприємстві у порівнянні з іншими восьма контролерами.

Таким чином суд вважає, що позов про визнання наказу № 378-к «Про вивільнення персоналу» у частині скорочення позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позбавлення засобів існування, вочевидь призвело до страждань позивача і вимагають вжиття додаткових зусиль для організації життя. Тому суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості.

І за таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 2 000 грн.. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму. У задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди понад 2000 грн. слід відмовити.

Положеннями ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Положеннями ст. 117 КЗпП України разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Втім з встановлених фактів та зазначених положень вбачається, що відповідач на день звільнення повністю сплатив позивачу належні суми при звільненні. Після звільнення позивача відповідач прийняв рішення про виплату премії позивачу за роботу коли він ще працював. Тому немає підстав для стягнення середнього заробітку у звязку з виплатами премій після звільнення позивача.

Заявлений позов про відшкодування збитків у розмірі 700 000 грн. не ґрунтуються на нормі права, а тому слід відмовити у його задоволенні.

Інші доводи позивача не спростовують наведеного та не є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, тер. КРЗАДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», місцезнаходження м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, ідентифікаційний код єдрпоу 33698892, про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, третя особа ОСОБА_2.

Визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» від 07.06.2017 № 378-к «Про вивільнення персоналу» у частині скорочення ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн..

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» у частині зобовязання відповідача виплатити зарплату за вимушений прогул до дня фактичної виплати усіх сум, стягнення з відповідача 700 000 грн. відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди у сумі понад 2000 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 01.02.2018 року.

Суддя В.Г. Костенко