Ухвала

Іменем України

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 274/59/16-ц

провадження № 61-46840ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 78 954,57 доларів США та 512 139,78 грн пені.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просила визнати недійсними кредитні договори № 286/25-345 від 12 квітня 2006 року та № 286/25-476 від 08 серпня 2007 року, договори іпотеки від 12 квітня 2006 року та від 08 серпня 2007 року.

У березні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову шляхом заборони посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів, вчиняти дії щодо переходу права власності у будь-якій формі на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що зазначений житловий будинок є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором. Договором іпотеки передбачено право іпотекоджержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження. Банк надіслав ОСОБА_4 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, у зв'язку з чим існує загроза утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення її зустрічного позову.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року заява задоволена. Заборонено посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів, вчиняти дії щодо переходу права власності у будь-якій формі на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами існує спір, а тому заявлений представником позивача за зустрічним позовом вид забезпечення позову у вигляді заборони посадовим особам вчиняти дії щодо переходу права власності у будь-якій формі на вищезгаданий будинок є доцільним у межах даної цивільної справи з огляду на заявлені у зустрічному позові вимоги. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову, що може призвести до порушення майнових прав сторони.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволено, ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права.

02 листопада 2018 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 зловживає процесуальними правами, оскільки у справі призначено судову фінансово-економічну експертизу та зупинено провадження, а для розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі було відновлено.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що між сторонами існує спір, а тому заявлений представником позивача за зустрічним позовом вид забезпечення позову у вигляді заборони посадовим особам вчиняти дії щодо переходу права власності у будь-якій формі на вищезгаданий будинок є доцільним у межах даної цивільної справи з огляду на заявлені у зустрічному позові вимоги, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення зустрічних позовних вимог, і обґрунтовано забезпечив позов. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Наведені у касаційній скарзі доводи Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» були предметом розгляду апеляційного суду та їм дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до частини другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 вересня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов