Єдиний унікальний номер 728/2484/17
Номер провадження 2/728/99/18
5 березня 2018 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Пархоменка П.І.
секретаря судового засідання - Горбач Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу
за позовом Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,
вимоги позивача: про скасування рішення про визнання особи безвісти відсутньою та позбавлення її батьківських прав
учасники справи - не з'явилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача.
1.22 грудня 2017 року Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про скасування рішення про визнання ОСОБА_2 безвісти відсутньою, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має неповнолітню доньку ОСОБА_1, яка перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, як дитина позбавлена батьківського піклування та знаходиться на піклуванні у ОСОБА_3 Документи, які підтверджують статус дитини, позбавленої батьківського піклування: рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2009 року, справа № 2-о-14-2009, про визнання відповідача безвісти відсутньою та довідка відділу реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції від 23 січня 2003 року, № 03-64/16, де відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до чинного законодавства.
У 2015 році від Бахмацького районного сектору управління державної міграційної служби України в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що відповідач приїздила до м. Бахмач Чернігівської області та поновлювала паспорт, оскільки втратила попередній, в зв'язку з чим позивач був ініціатором поновлення розшуку відповідача. В результаті розшукових дій Бахмацьким ВП ГУНП в Чернігівській області було встановлено місце знаходження відповідача та її мобільний телефон. Відповідачу позивачем в телефонному режимі були роз'яснені правові наслідки невиконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої дитини. Відповідач знаходиться у с. Гнатівка Києво-Святошинського району Київської області, але постійного місця проживання не має, так як веде бродяжницький спосіб життя. В цілому, відповідач тривалий час не займається вихованням дитини, не приїздить до неї, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться її життям, не підтримує будь-яких зв'язків з донькою та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1 та не бажає займатися її вихованням.
3.У зв'язку із чим позивач просив:
●скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2009 року, справа № 2-о-14-2009, про визнання ОСОБА_2 безвісти відсутньою;
●позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;
●вирішити питання про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на користь піклувальника дитини ОСОБА_3
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4.Представники позивача та третьої особи надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5.Оскільки відповідач була належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з'явився без поважних причин, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
6.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
7.Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5) ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року. ЇЇ батьками записані ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2
8.Відповідно до довідки Відділу реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області від 23 січня 2003 року № 03-64/16 (а.с.6 ) відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до чинного законодавства.
9.Згідно із рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2009 року (а.с.7-8) ОСОБА_2 визнано безвісно відсутньою.
10.Відповідно до розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 23 лютого 2009 року № 125 (а.с.9) дитині ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
11.А розпорядженням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 30 жовтня 2006 року № 324 (а.с.10-11) підтверджується встановлення опіки над малолітньою дитиною ОСОБА_1 та призначено її опікуном ОСОБА_3
13.Відповідно до довідки Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 12 січня 2017 року за №441/124/42 (а.с.35) 11 січня 2017 року встановлено місцезнаходження відповідача, яка постійно проживає в с. Гнатівці Києво-Святошинського району Київської області, номер моб. телефону НОМЕР_3.
14.Відповідно до висновку Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області, як органу опіки та піклування, затвердженого розпорядженням від 28 листопада 2017 року № 789 (а.с.12) доцільно скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2009 року, про визнання ОСОБА_2 безвісти відсутньою, позбавити її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на користь піклувальника ОСОБА_3
V. Оцінка Суду.
А. Щодо скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою.
15.За змістом статті 45 Цивільного кодексу України, статті 309 ЦПК України, якщо у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.
Копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.
Визнання особи безвісно відсутньою породжує правові наслідки, а у випадку появи чи одержання відомостей про місце перебування особи, визнаної безвісно відсутньою, усувається невизначеність у питанні про її життя чи смерть, а тому на суд покладається обов'язок про скасування рішення про визнання її безвісно відсутньою.
Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують відомості про місце перебування ОСОБА_2, що є підставою для задоволення вказаної вимоги.
Б. Щодо позбавлення батьківських прав.
16.В даній ситуації Суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім'ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п'ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
17.Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому „якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
18.Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов'язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
19.Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).
Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).
Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист „прав і свобод" дитини ОСОБА_1
Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.
20.Судом за обставинами справи встановлено, що відповідач практично протягом більше ніж десяти років життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що свідчить про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов'язків і виходячи із положень статей 164-167 СК є підставою для позбавлення батьківських прав.
21.Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини ОСОБА_1 і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").
22.Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.
Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі „Мамчур проти України".
23.Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітньої ОСОБА_1Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучених, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність
сім'ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.
В ситуації, що розглядається розлучення відповідача в першу чергу відбулось, ще на початку народження дитини при ініціативі відповідача, яка протягом тривалого часу не виявила бажання вчинити будь-які дії пов'язані з відновленням свого зв'язку із дитиною. Навіть в період після проведення підготовчого судового засідання і до судового розгляду відповідач жодним чином не продемонстрував Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації на думку Суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов'язків і відновленні або зміцненні здатності сім'ї.
Також, важливим для Суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідача, відносини, які склались між нею і дитиною не зміняться в бік розлучення матері з дитиною, які разом не проживають більше ніж десять років.
Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини.
Як підсумок, аналізу елементів, які впливають на визначення „якнайкращих інтересів дитини" Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам ОСОБА_1 і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини.
24.Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною, матір'ю та батьком склались таким чином, що дитина протягом більшого періоду свого життя проживає окремо від матері, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані „інтереси дитини" в широкому розумінні на поняття сім'ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).
25.Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з нею не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері із своєю дитиною.
Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір'ю та дитиною.
Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).
26.В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідача в його сімейне життя та при визначенні „якнайкращих інтересів дитини".
Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість
перевірити умови проживання дитини, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачу, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дитини.
27.Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування нею своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться „якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.
В. Щодо стягнення аліментів.
28.Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавленням батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
А статтею 180 СК передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У зв'язку із чим, відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття на користь піклувальника ОСОБА_3, що є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини.
керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265, 309 Цивільно процесуального кодексу, Суд, -
2.Скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2009 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, безвісно відсутньою.
3.Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку м. Бахмач Чернігівської області, відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на утримання дитини (аліменти) - доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є власністю дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
5.Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
6.Рішення суду після набрання ним законної сили Суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини та для анулювання актового запису про смерть.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно процесуальним кодексом України.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бахмацький районний суд Чернігівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області П. І. Пархоменко