Справа № 214/2647/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарі - Печарник З.І.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, який уточнила, та просила надати їй дозвіл для вивозу за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_3 в Словенію, Угорщину, Хорватію, Австрію та Німеччину терміном дії із 01 липня 2018 рокудо 31 серпня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї та відповідача народився син ОСОБА_5. Вона має змогу вивезти сина на відпочинок та оздоровлення за кордон в регіон морського та гірського клімату, а також організувати санаторне лікування. Зокрема, вона забронювала готелі в Словенії, а також має родичів в Німечинні і хоче влаштувати екскурсію дитині такими країнами як: Австрія, Хорватія, Угорщина. Вона зобов'язується повернути дитину у строк до 31.08.2018 року до України для продовження навчання.

У судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити , у подальшому позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовної заяви, за умови повернення позивачем сина до України до початку навчального року.

Представник відповідача у судовому засіданні також не заперечував проти позову, за умови гарантування позивачем повернення ОСОБА_5 до України. У подальшому представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та не заперечує проти задоволення уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 01.06.2018 року.

Суд, вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 7 копія свідоцтва про народження).

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що позивач, турбуючись про оздоровлення та відпочинок сина, має бажання та можливість виїзду за кордон. Однак, відповідач згоди на тимчасовий виїзд дитини не надає з невідомих причин.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила) та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» .

Відповідно до п. 3 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Згідно із п. 22 цих Правил, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Дане положення направлене на реалізацію права другого з батьків знати про місце перебування дитини за кордоном та час такого перебування.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку і закінчення.

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року "Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» із змінами і доповненнями, яка передбачає, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Необхідно зазначити, що відповідно до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина за кордон без згоди батька, оскільки тимчасове перебування дитини позивачки за кордоном буде виключно в інтересах самої дитини.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України,ст. 313 ЦК України, ст.141, 150, 154, 155, 157 СК України,Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 50000, АДРЕСА_1), про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини - задоволити.

Надати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНКОПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до Словенії, Угорщини, Хорватії, Австрії та Німеччини на період з 01 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року включно, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі як матері дитини без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 50000, АДРЕСА_1).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.06.2018.

Суддя Н.Г. Гринь