Провадження № 2-к/201/5/2018
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншому суду

12 листопада 2018 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Федоріщев С.С., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 26 січня 2018 року і ухвали Свердловського обласного суду від 11 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 112795 рублів, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 жовтня 2018 року надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 26 січня 2018 року і ухвали Свердловського обласного суду від 11 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 112795 рублів.

На адресу ОСОБА_2 30 жовтня 2017 року було надіслано повідомлення про надходження указаної заяви та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти заяви.

08 листопада 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від ОСОБА_2 надійшла заява про передачу справи за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, оскільки справа прийнята щ порушенням правил підсудності.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 та доданими до неї матеріалами, а також заявою ОСОБА_2, вважаю, що справу необхідно передати на розгляд іншому суду з огляду на наступне.

Так, положеннями частини 1 статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_2 остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Дніпра.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Зважаючи на те, що зареєстрованим місцем проживання боржника не є Соборний район м. Дніпра, тому справа не підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська і підлягає передачі на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за зареєстрованим місцем проживання боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 464 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Справу за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 26 січня 2018 року і ухвали Свердловського обласного суду від 11 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 112795 рублів передати на розгляд до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя С.С. Федоріщев