Єдиний унікальний номер № 616/695/18
Провадження № 2/616/311/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10 грудня 2018 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря КАПЛЕНКО А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: виконавчий комітет Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, ОСОБА_3, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Чкалова, буд. 24, с. Буряківка, Великобурлуцький район, Харківська область.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є співвласником приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Чкалова, буд. 24, с. Буряківка Великобурлуцький район, Харківська область. Іншим співвласником вказаного домоволодіння є його син ОСОБА_3, який володіє 1/2 часткою. На день подання позову в домоволодіння зареєстровані позивач, його син ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, який є племінником позивача. Відповідач фактично в домоволодінні не проживає з 2005 року. Особисті речі відповідача в домоволодінні відсутні, окрім того він не бере участі в утриманні житла. Позивач вказує, що таке становище порушує його права та інтереси, не дає можливість користуватись своїм приватним житлом та не дає можливості оформити субсидію.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, на адресу суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.51).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, судову повістку отримано 20 листопада 2018 року (а.с.39). На адресу суду надав заяву в якій просив цивільну справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.48).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі (а.с.50).

Представник третьої особи Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не зявився. Великобурлуцьким селищним головою ОСОБА_5 надано до суду заяву від 30 жовтня 2018 року за № 02-25/814 в якій зазначено, що Великобурлуцька селищна рада не має заперечень проти позову та просить розглянути справу буз участі селищної ради (а.с.30).

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п.1 ст.8 Конвенції).

Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п.2 ст.8 Конвенції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 згідно договору купівлі продажу житлового будинку є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Буряківка, вул. Чкалова, 24, Великобурлуцького району, Харківської області в рівних частках (а.с.06). Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем майна померлої є її син ОСОБА_3, якому видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Буряківка, вул. Чкалова, 24, Великобурлуцького району Харківської області (а.с.07).

З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. 24, по вул. Чкалова в с. Буряківка Великобурлуцького району Харківської області вбачається, що за вказаною адресою прописані: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.14-15).

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 20 серпня 2018 року за вих. № 3438, в зазначеному домоволодінні зареєстровані: позивач, його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Відповідно до акту обстеження від 17 серпня 2018 року, при обстеженні домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Чкалова, 24 с. Буряківка Великобурлуцького району Харківської області засвідчено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за вказаною адресою з 2005 року, однак за вказаною адресою тривалий час не проживає (а.с.17).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також передбачено статтею 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Даних, які б свідчили, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що йому чинилися перешкоди у проживанні в домоволодінні, суду не надано.

Суд приходить до висновку, що позивач довів свій позов, крім того, відповідач визнав позовні вимоги, а тому суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Чкалова, буд. 24, с. Буряківка, Великобурлуцький район, Харківська область, у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, відповідно до викладеного, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Керуючись ст.156 ЖК України, ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 206, 263-265 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Чкалова, буд.24, с. Буряківка, Великобурлуцький район, Харківська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серія МН № 481626, виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 10 жовтня 2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серія МТ № 153655, виданий Великобурлуцьким РВ ГУМВС України в Харківській області 14 грудня 2010 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Третя особа: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт серія МТ № 153733, виданий Великобурлуцьким РВ ГУМВС України в Харківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Третя особа: Великобурлуцька селищна рада Великобурлуцького району Харківської області, місцезнаходження: 62602, вул. Центральна,40, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, .

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області ОСОБА_7