ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2560/18 Номер провадження 22-ц/814/77/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зпозовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що з 06 серпня 2010 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 814. Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року вимоги позивача були задоволені частково, стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 липня 2016 року до досягнення повноліття дітьми. На підставі вказаного рішення було відкрите виконавче провадження, але жодних коштів від ОСОБА_3 на утримання дітей позивач не отримала.

Враховуючи те, що державою підвищено мінімальний розмір аліментів, які повинен сплачувати один з батьків на утримання дитини, а судом було прийнято рішення про стягнення аліментів в розмірі лише 30% від прожиткового мінімуму, просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року та стягувати зі ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Непогодившись з рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно заочного рішення Гадяцького районного суду Полтавської області 30 серпня 2016 року по цивільній справі № 562/1543/16-ц про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, задоволені частково вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 липня 2016 року до досягнення повноліття дітьми (а.с.7).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст. 182 СК України - 30%).

Аналізуючи зазначене, колегія суддів звертає увагу, що суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд лише зазначає, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (ч. 2 ст. 182 СК України).

При цьому, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» міститься правова позиція відповідно до якої роз'яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст.192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, в тому числі по справах № 536/1557/17, № 459/2181/17.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання ОСОБА_2 на те, що листом Гадацького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області зазначено, що державним виконавцем не здійснюється перерахунок аліментів у звязку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження» виходячи з наступного.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто даною статтею передбачено прямий обовязок державного виконавця стягувати аліменти у розмірі не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого законодавством, що на момент розгляду справи відповідно до ст. 182 СК України становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області 30 серпня 2016 року стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Згадка про те, що стягувана сума не може бути меншою за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є застереженням, а не визначенням розміру стягуваних аліментів.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 30 жовтня 2018 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: Т.В. Одринська

ОСОБА_6