ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М.,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 1,9599 га, у межах згідно з планом, що знаходиться на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належало померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку). За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала ОСОБА_1

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,9599 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2 (згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника за наявними у справі документами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.01.2014 року Виконавчим комітетом Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, серія НОМЕР_4

Після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,9599 га, у межах згідно з планом, що знаходиться на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала позивачка ОСОБА_1, як дружина померлого (а.с.8).

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність земельну ділянку за розпорядженням голови Фастівської РДА № 439 від 19.06.2006 року, тобто є власником земельної ділянки площею 1,9599 га, у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначено розпорядження був виготовлений на ім'я спадкодавця державний акт на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_5, кадастровий номер - НОМЕР_2, проте оригінал державного акту був втрачений (а.с.10).

В місцевій газеті «Перемога» було розміщено оголошення про втрату державного акту на землю (а.с.12).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_6, виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 21.11.1997 року, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 1,9599 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2 (згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 19.07.2006 року), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова