Провадження № 2/325/17/2018
Справа № 325/1695/17
20 квітня 2018 року смт. Приазовське
Приазовський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Діденко Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,
представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (попереднє прізвище - Вовк), третя особа без самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приватбанк», про поділ спільного майна подружжя,
Позов обґрунтований тим, що 21.09.2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований віддділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 65. 25.07.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (попереднє прізвище - Вовк) був розірваний Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 52. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. У 2013 році відповідач змінив своє прізвище з "Вовк" на "Михайлов". В період шлюбу ними було придбане майно, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а саме: житловий будинок під знос, розташований по вул. Седова, 75 в смт Седово Новоазовського району Запорізької області. В 2005 році, після зносу зазначеного домоволодіння на його місці за вказаною адресою був збудований житловий будинок та господарські споруди. Право власності на вказане домоволодіння було оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_3 Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку відповідач ОСОБА_3 (Вовк) є власником земельної ділянки площею 0,0787 га, розташованої в смт Седово Новоазовського району Донецької області, вона призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Також під час шлюбу сторонами були придбані: автомобіль НОМЕР_2 та автомобіль "Мазда" державний реєстраційний номер АА 796 JJ. Право власності на вищевказані транспортні засоби було оформлено на ім'я відповідача. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, тому позивач звернулась до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Ухвалою судді від 10.11.2017 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 10.11.2017 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову і накладено арешт на житловий будинок і земельну ділянку, які є предметом спору.
Ухвалою суду від 06.12.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ПАТ «КБ «Приватбанк».
Ухвалою суду від 21.12.2017 року, у звязку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року судом вирішено продовжувати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги лише в частині припинення за позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на домоволодіння та земельну ділянку розташовані по вул. Седова, 75 в смт. Седово Новоазовського району Донецької області та визнання за позивачкою ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку домоволодіння і земельної ділянки за вищевказаною адресою, уточнивши, що зменшує позовні вимоги в частині поділу спільних з відповідачем транспортних засобів, і тому просив їх не розглядати.
Відповідач ОСОБА_3 (попереднє прізвище - Вовк) в судові засідання не зявився, судові повістки були повернені підприємством поштового звязку через неможливість відправлення кореспонденції на непідконтрольну територію. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», інформація про дату, час і місце розгляду справи розміщувалась на офіційному сайті судової влади.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приватбанк» в жодне судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень із обґрунтуванням правової позиції і зазначенням доказів суду не надав.
Зважаючи на те, що судом вживались всі можливі заходи для виклику відповідача в судове засідання, та з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд, зі згоди представника позивача, вважає можливим провести розгляд справи в заочному порядку без участі відповідача, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України за наявними у справі доказами.
Заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).
Згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 21.09.2002 року був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 65.
Згідно з актом введення в експлуатацію, затвердженого 25.02.2003 року, ОСОБА_4 збудував житловий будинок № 75 по вул. Седова в смт. Седове Новоазовського району Донецької області.
27.03.2006 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Сєдовської селищної ради, яким посвідчено право власності на будинок, розташований за адресою: Донецька область, Новоазовський район, смт. Сєдове, вул. Сєдова, 75.
На підставі отриманої судом Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.11.2017 року, право власності на вказані житловий будинок і земельну ділянку зареєстровані за громадянином ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3). Одночасно на підставі даних Реєстру встановлено, що на житловий будинок і земельну ділянку зареєстровано обтяження у виді іпотеки на підставі договору № 370 від 21.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5, іпотекодержателем визначено ПАТ «КБ «Приватбанк».
Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 293032 від 25.07.2017 року шлюб між сторонами був розірваний Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 52.
Для ідентифікації особи відповідача, позивачем надано суду копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, копію паспорта громадянина України на ОСОБА_3, копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП на ОСОБА_4 від 31.01.2008 року. Крім того, позивачем також надана довідка Міністерства юстиції ДНР від 30.03.2018 року, в якій зазначено, що у актовий запис про реєстрацію шлюбу від 21.09.2002 року № 65 внесені зміни 23.08.2013 року, а саме змінено прізвище особи з «Вовк» на «Михайлов». Відповідно до довідки МВС ДНР від 09.10.2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 02.03.2013 року отримав паспорт у звязку зі зміною прізвища з «Вовк» на «Михайлов».
Згідно з довідкою Приазовського районного відділу ДРАЦС від 23.02.2018 року на запит суду, встановлено наявність актового запису про встановлення батьківства від 02.08.1978 року, відносно громадянина ОСОБА_4 (ОСОБА_1 після встановлення батьківства) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Виходячи з характеру спірних правовідносин суд керується наступними правовими нормами.
Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В силу частин 1, 3 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно зі статтею 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
На переконання суду, надані позивачем докази доводять набуття у власність в період шлюбу сторонами житлового будинку і земельної ділянки, що презюмує його належність подружжю на праві спільної сумісної власності.
В судовому засіданні представник позивачки пояснив, що будинок був збудований за спільні кошти подружжя у період шлюбу.
Будь-яких доказів того, що будинок і земельна ділянка є особистою власністю відповідача, суду надано не було.
Також, на переконання суду реєстрація іпотеки на спірне майно не може бути перешкодою для реалізації права особи на поділ майна, набутого в період шлюбу. Крім того, іпотекодержателем ПАТ «КБ «Приватбанк» жодні вимоги на спірне майне не заявлялись.
Суд вважає, що сукупність наданих позивачем доказів доводить зміну відповідачем прізвища з «Вовк» на «Михайлов». При цьому, оцінюючи надані позивачем докази, видані на тимчасово непідконтрольній території суд враховує, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вони є недійсними і не створюють правових наслідків, проте на переконання суду зазначені у таких документах факти можуть враховуватись у сукупності з іншими доказами для підтвердження певних обставин і подій, які з урахуванням проведення антитерористичної операції не можуть бути доведені іншим способом.
Враховуючи, що позивачкою заявлені позовні вимоги про визнання за нею права власності на ? ідеальну частку будинку і земельної ділянки, без поділу в натурі, що з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам закону, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 72 СК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (попереднє прізвище - Вовк), третя особа без самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приватбанк», про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: Донецька область, Новоазовський район, смт. Седово, вул. Седова, 75.
Припинити між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, Новоазовський район, смт. Седово, вул. Седова, 75.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення складено 25.04.2018 року.

Суддя Є.В. Діденко