Справа № 502/1745/17
РІШЕННЯ

13 лютого 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

ОСОБА_2

до

Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності за спадщиною. Як зазначила позивач в уточненому позові, 20 березня 2008 року померла її мати, ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, а саме на житловий будинок, розташований на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, вул. Приозерна, 25 та належний до майна колгоспного двору. ОСОБА_4 на день смерті проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та фактично вступила в управління спадковим майном після його смерті. Заповіту ОСОБА_5 не залишав, та після його смерті права на спадкове майно ніхто не заявляв та не оформлював. Позивач та її брат ОСОБА_6, як спадкоємці за заповітом у 2009 році звернулись до нотаріальної контори та прийняли спадщину. В подальшому брат позивача помер 12.07.2010 року. Вже в 2017 році позивач звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, де їй було повідомлено, що з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй необхідно звернутись до суду за захистом свого права на спадщину. Також позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата і має право на успадковану ним частку батьківського будинку та земельної ділянки.

В звязку з вищезазначеним позивач просила суд:

- встановити факт належності житлового будинку, розташованого в с. Василівка Кілійського району Одеської області, вул. Приозерна, 25, ОСОБА_3, померлій 20.03.2008 р.;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок, який розташований в с. Василівка Кілійського району Одеської області, вул. Приозерна, 25, загальною житловою площею 58,1 кв.м., що складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б комора, літ. В літня кухня, літ. Г гараж, літ. Д лазня, літ. Е убиральня, № 1-3 - надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 20.03.2008 р.;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку, розташовану на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,30 га, відповідно до Державного ОСОБА_7 на право приватної власності на землю, серії № 498691, виданого на підставі рішення Вилківської міської ради від 13.12.2001 р. № 116 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 20.03.2008 р.

Після відкриття провадження у справ позивач надала заяву, згідно якої підтримала позов в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача, Василівської сільської ради Кілійського району, в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності.

Залучена в ході судового розгляду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_2, надав заяву, згідно якої підтримав позов в повному обсязі, та просив суд розглянути справу за його відсутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 3 від 04.07.2017 р. вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8, 25.11.1952 р. залучили шлюб у Виконавчому комітеті Василівської сільської ради Кілійського району, актовий запис № 5. Після реєстрації шлюбу, дружині було присвоєне прізвище «Єгорова».

Відповідно до свідоцтва про народження ІІ-УР № 042936, виданого зареєстрованого Василівською с/Радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 38, - рос. «Егоров Кирилл Иванович» та рос. «Егорова Агрепина Липатьевна» є батьками рос. «Егоровой Анны Кирилловны», ІНФОРМАЦІЯ_1.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 СК України № 0 від 04.07.2017 р., вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 28.

Відповідно до заповіту від 18.11.2009 року посвідченого секретарем виконкому Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_7 на випадок своє смерті заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_6 все її майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося та взагалі все те, на що вона за законом матиме право та на що буде їй належати на момент смерті.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 492012, виданого повторно Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.07.2017 р. та зареєстрованого Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 26, ОСОБА_5, помер 21.11.1993 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 129517, виданого виконкомом Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 08, ОСОБА_3, померла 20.03.2008 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 226705, виданого Виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 23, ОСОБА_6, помер 12.07.2010 року.

Відповідно до довідок, наданих Василівською сільською радою № 452 від 31.08.2009 р. та № 427 від 17.08.2016 р., згідно даних погосподарської книги сільської ради № 5 за 2006-2010 р.р., особовий рахунок № 347, в с. Василівка по вул. Приозерна, 25, дійсно значиться житловий будинок з господарськими будівлями з присадибною земельною ділянкою, площею 0,25 га. Згідно даних погосподарської книги сільської ради № 1 за 1991-1995 р.р., особовий рахунок № 189 за станом на 16.04.1991 р., склад колгоспного двору за вказаною адресою був такий: ОСОБА_4 голова домогосподарства, померла 20.03.2008 р., ОСОБА_5.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 498691, виданого Головою Василівської сільської ради народних депутатів 25 грудня 2001 року на підставі рішення 23 сесії 21 скликання Василівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 13 грудня 2001 року № 116, вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 гектарів, розташовану на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області, призначену для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» 05.03.2010 р., житловий будинок по вул. Приозерна, № 25 в с. Василівка Кілійського району Одеської області складається з: літ. А - житловий будинок 1925 року побудови, літ. Б комора, літ. В літня кухня, літ. Г гараж, літ. Д лазня, літ. Е убиральня, № 1-3 - надвірні споруди.

Згідно довідки наданої Старотроянівською сільською радою № 451/2.11 від 05.10.2017 р., за даними журналу реєстрації нотаріальних дій по Старотроянівській сільській раді за 2010 р., є запис за № 74 від 20.10.2010 р. його дружина «ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 (код НОМЕР_1), посвідчено справжність підпису на заяві».

Як вбачається з інформаційного листа від 24.03.2017 р. № 483/02-14, державний нотаріус Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 розяснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 50527596 від 12.01.2018 р. сформованої Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно ОСОБА_5 відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 50527596 від 12.01.2018 р. сформованої Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_6, 12.07.2010 р. Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 50160656 та номером у нотаріуса 436/2010.

Відповідно до листа від 18.01.2018 р. № 119/01-16, державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, згідно спадкового реєстру спадкова справа № 436/2010 до майна померлого 12.07.2010 р. ОСОБА_6 заведена Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 22.10.2010 р. за заявою про прийняття спадщини сина померлого ОСОБА_2. 22.10.2010 р. до нотаріальної контори надійшла заява дружини померлого ОСОБА_9 про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_6.

З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 492/2009 вбачається, що з заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої 20.03.2008 року до нотаріальної контори звертались ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку ОСОБА_3, як члену колишнього колгоспного двору, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказана особа дійсно входила до складу відповідного колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

При цьому, згідно ст. 1261 ЦК України діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги, а згідно ст. 1262 ЦК України брати та сестри спадкодавця мають право на спадкування у другу чергу.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом достовірно встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли в рівних частках згідно ст. 1278 ЦК України позивач ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_6

Отже, вони стали володіти кожен по 1/2 частині спадкового будинку та земельної ділянки, відповідно.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину, в тому числі 1/2 частину успадкованого будинку та земельної ділянки, прийняв його син третя особа по справі, ОСОБА_2, якому згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України вона стала належати з часу її відкриття.

За встановлених обставин позивач ОСОБА_1 не має права претендувати на успадковану її братом 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки.

Згода третьої особи ОСОБА_2 з позовом ОСОБА_1 при цьому для вирішення позову не має значення, оскільки суперечить закону.

Разом з тим, беручи до уваги, що отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вигляді успадкованої позивачем за заповітом після смерті матері 1/2 частини будинку та земельної ділянки неможливе у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку, що право позивача на відповідну спадщину підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, у звязку з чим приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 16, 1233, 1261, 1262, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 до Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в с. Василівка Кілійського району Одеської області, вул. Приозерна, 25, ОСОБА_3, померлій 20.03.2008 р.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований в с. Василівка Кілійського району Одеської області, вул. Приозерна, 25, загальною житловою площею 58,1 кв.м., що складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б комора, літ. В літня кухня, літ. Г гараж, літ. Д лазня, літ. Е убиральня, № 1-3 - надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 20.03.2008 р.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої на території Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,30 га, відповідно до Державного ОСОБА_7 на право приватної власності на землю, серії Р1 № 498691, виданого на підставі рішення Вилківської міської ради від 13.12.2001 р. № 116 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 20.03.2008 р.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10