АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9882/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1064/18Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Радько О.М.

за участі представника позивача - адвоката ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третіх осіб - Бардінової А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Полтавській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 липня 2015 року адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Полтавській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 13 серпня 2012 року позивач ОСОБА_6 згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрованої в реєстрі за №4673, уповноважив відповідача ОСОБА_7 продати належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. 17 серпня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрований в реєстрі за №4807, предметом якого була житлова квартира АДРЕСА_1.

Вказувала, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 17 серпня 2012 року укладений з порушенням вимог законодавства, всупереч інтересам позивача як власника майна, яке відчужувалося за даним договором, внаслідок зловмисної домовленості відповідача ОСОБА_7 як представника позивача з відповідачем ОСОБА_8, квартира була продана за заниженою ціною, а саме 161 000 грн., що є підставою для визнання даного договору недійсним.

Посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1, вибула з володіння позивача не з його волі, а внаслідок вчинення правочину під впливом зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, оскільки ОСОБА_7 є матір'ю відповідача ОСОБА_8, - просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_6, який діяв в собі представника ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрований в реєстрі за №4807, об'єктом якого є житлова житлова квартира АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_6 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2018 року у задоволені позову ОСОБА_6 - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

На апеляційну скаргу свій відзив надала ОСОБА_7 в якому, спростовуючи доводи апелянта, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 13 серпня 2012 року ОСОБА_6 згідно довіреності, по-свідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрованої в реєстрі за №4673, уповноважив ОСОБА_7 продати належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 /т.1 а. с. 40/.

17 серпня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі- продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрований в реєстрі за №4807, предметом якого була житлова квартира АДРЕСА_1 /т.1 а. с. 39, 175/.

Також встановлено, що посвідчення договору купівлі-продажу квартири та довіреності від імені ОСОБА_6 відбулося з дотриманням діючих на той час норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу від 17 серпня 2012 року вчинявся на підставі наступних документів: - витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 серпня 2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 20 серпня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Грузуновою О.В. є власником квартири АДРЕСА_1 /т.1 а с. 61-162/; - витягу з Державного реєстру правочинів від 20 серпня 2007 року /т.1 а.с.163/; - витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 серпня 2007 року /т. 1 а.с.164/; - витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17 серпня 2012 року, де вказано, що за вказаними параметрами запиту інформація відсутня /т. 1 а.с.165/; - витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого мана про податкові застави від 17 серпня 2012 року де вказано, що за вказаними параметрами запиту інформація відсутня /т.1 а.с.166/; - витягу з Державного реєстру іпотек від 17 серпня 2012 року, де вказано, що за вказаними параметрами запиту інформація відсутня /т.1 а. с.167/; - витягу з Державного реєстру правочинів від 17 серпня 2012 року, де вказано, що за вказаними параметрами запиту інформація відсутня /т.1 а.с.168/; - звіту про незалежну оцінку від 14 серпня 2012 року, де ринкова вартість квартири вказана 160 173 грн. /т.1 а.с. 169-174/; - довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., зареєстрованої в реєстрі за №4673, якою уповноважив відповідача ОСОБА_7 продати належну позивачу на праві власності квартиру АДРЕСА_1 /т.1 а. с.175/; - повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 17 серпня 2012 року, з якого вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу довіреність є дійсною /т.1 а. с.176/; - довідки наданої КП «ЖЕО №2», з якої вбачається, що ОСОБА_6 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 177/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не доведено наявності підстав визнання спірного правочину недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє права та обов'язки особи, яку він представляє.

За приписами ч. 3 ст. 237 ЦПК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю; довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Як встановлено місцевим судом та вбачається зі змісту самої довіреності від 13 сер-пня 2012 року, ОСОБА_6 попередньо ознайомлений нотаріусом з загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно свого вільного волевиявлення, котре відповідало його внутрішній волі як учасника правочину, уповноважив ОСОБА_7 продати за ціну, на умовах та особі по її розсуду спірну квартиру АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 175/.

Таким чином, позивач надав повноваження ОСОБА_7 визначати як ціну так і покупця спірної квартири.

З огляду на вказані обставини, посилання позивача на те, що квартиру було продано по заниженій ціні, а також, що покупцем стала ОСОБА_8, яка є донькою ОСОБА_7, не дають підстав для визнання вказаного правочину недійсним.

Окрім того, з дати видачі вищевказаної довіреності до часу звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_6 не оспорював її умови та не скасовував видану довіреність, не звертався до правоохоронних органів про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, не звертався до ОСОБА_7 з вимогою передати кошти отримані за спірну квартиру.

Так судом встановлено, що заява про вчинення кримінального правопорушення була подана позивачем до правоохоронних органів лише 12 січня 2016 року, тобто через 4 роки після видачі довіреності на продаж квартири та в той час коли дана цивільна справа вже перебувала на розгляді місцевого суду /т. 1 а. с. 225/. В той же час, відомостей про встановлення вини особи, вироку суду, який набрав законної сили по даному кримінальному провадженню позивачем також не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено наявності підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову з цих підстав.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно не було застосовано норми ст. 235 ЦК УКраїни, оскільки правочин, тобто договір купівлі-продажу було вчинено для приховання іншого правочину - договору дарування - не заслуговує на увагу, оскільки згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, в той час, як такі вимоги ОСОБА_6 в поданій ним позовній заяві та в подальшому, в ході судового розгляду справи - не заявлялись /т. 1 а.с. 2-7/.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374 п. 1 ч.1, ст. ст. 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.