ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6370/18

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/130/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Бивалькевич Т.В.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Борзнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Борзнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди,

прізвище судді: Логвіна Т.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення 25 липня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачів по 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги мотивував тим, що працівники цих управлінь, нехтуючи своїми обовязками та законами щодо пенсійного забезпечення громадян, порушили право позивача на справедливий перерахунок пенсії.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення його права на судовий захист. Вказував на те, що відповідачі є органами державної влади та відповідно до ст. 19 Конституції України зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Зазначав, що у звязку з порушенням його законних прав гарантованих Конституцією, має право на відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, ст. 56 Конституції України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що дії працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Борзнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області у встановленому законом порядку не були визнані неправомірними, відповідно правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідачів щодо перерахунку йому пенсії за віком у звязку з доповненням трудового стажу за період роботи на Пелюхівському крохмальному заводі з 02.03.1992 року по 01.06.1992 року та на підприємстві «Жадківське» з 01.10.1992 року по 01.06.1994 року та у звязку з перерахуванням пенсії з більшого заробітку за період роботи з 01.08.1989 року по 01.06.1994 року згідно наданих ним архівних довідок №06-01/390 від 20.10.2017 р., №06-01/391 від 20.10.2017 р. та довідок підприємства «Жадківське» від 25.10.2017 р.

Листом з Пенсійного фонду України від 25.01.2018 року за №24161/Б-11 було повідомлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області про необхідність визначення доцільності обчислення розміру пенсії ОСОБА_3 з урахування поданих у листопаді 2017 року довідок про заробітну плату та у разі доцільності і підтвердження сум заробітку первинними документами, провести перерахунок пенсії відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 06.03.2018 року №1728/Б-4 позивачеві було здійснено перерахунок і основний розмір пенсії з 01.02.2017 року складає 1895, 98 грн (а.с. 11-12).

Як стверджує позивач у позовній заяві та в апеляційній скарзі, відповідачі заподіяли йому моральні страждання, оскільки у свої 64 роки, страждаючи на тяжкі захворювання, він був змушений протягом тривалого часу відстоювати свої законні права на перерахунок пенсії.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст. ст. 58,59,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд першої інстанції, враховуючи приписи ст. 23, 1167 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не подав належних доказів на підтвердження неправомірності дій працівників відповідачів, перенесення ним моральних страждань, а також відносно наявності причинного зв'язку між такою шкодою та неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: