Справа № 524/4840/16-ц
Провадження № 2/524/21/18
17.01.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Кривич Ж.О.,
з участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на ? частину автомобіля та грошового вкладу,-
У червні 2016 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на ? частину автомобіля та грошового вкладу.
У судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.
Від приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при розгляді заяви покладається на розсуд суду.
Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне:
15 травня 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №297984, виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 15 травня 2015 року.
Спадщину після померлого ОСОБА_5 прийняли за заповітом його діти, - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (відповідачі у справі), та за законом дружина, - ОСОБА_1 (позивач).
До спадкового майна, серед іншого, увійшли:
- транспортний засіб: тип ТЗ легковий сєдан, марки Daewoo, модель Lanos D4LM500R, випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) SUPTF69YD4W203868, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого Кременчуцьким МРЕВ в Полтавській області 08.12.2004р., що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІХС №417253.
- вклад у сумі 5305,96 дол. США (Пять тисяч триста пять дол. США 96 центів) та нараховані по ньому відсотки та компенсації, що знаходяться у Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитному рахунку 2620.6.114996.014, який відкрито 05.11.2014 року, згідно депозитного договору № 300131/128598/7-14, належні померлому на підставі довідки, наданої ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 20.11.2015р. за №9-071350/728.
У період придбання вказаного транспортного засобу та укладення депозитного договору позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, померлим 15.05.2015р., що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ №331366.
Отже, транспортний засіб та грошовий вклад, з нарахованими по ньому відсотками, компенсаціями, набуті подружжям за час шлюбу та належать дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності, а тому в порядку спадкування до спадкоємців після смерті ОСОБА_5 має переходити лише половина вказаного майна, оскільки інша половина належить позивачу.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
З положень ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 370 Цивільного кодексу України вбачається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Доказів відступлення від рівності часток у праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлого 15.05.2015 року, матеріали справи не містять.
Дій, передбачених ст. 347 Цивільного кодексу України, щодо відмови від права власності позивач не вчиняла.
За таких обставин, включення до складу спадкового майна вцілому автомобіля та грошового вкладу з нарахованими по ньому відсотками та компенсаціями, а не їх 1/2 частин, порушує права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 346 Цивільного кодексу України визначено підстави припинення права власності, серед яких зазначено відмову від права власності.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 347 Цивільного кодексу України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.
Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки транспортний засіб та грошовий вклад з нарахованими по ньому відсотками та компенсаціями є обєктом спільної сумісної власності подружжя, то позивач набула право власності на 1/2 частину даного майна. Окрім того, позивач має право на 1/12 частину (обовязкова частка у спадщині) вказаного майна на праві спадкування після смерті чоловіка (12/24 : 6=1/12).
З урахуванням викладеного за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину транспортного засобу та 1/2 частину грошового вкладу з нарахованими по ньому відсотками та компенсаціями, а свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, видане ОСОБА_1, слід визнати недійсними в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/12 частину вказаного майна.
Відтак, частки відповідачів у спадковому майні, - транспортному засобі та грошовому вкладі з нарахованими по ньому відсотками та компенсаціями, становлять (12/24 -1/12):2=5/24):
- ОСОБА_2 5/24 частин транспортного засобу та 5/24 частин грошового вкладу з нарахованими по ньому відсотками та компенсаціями;
- ОСОБА_3 - 5/24 частин транспортного засобу та 5/24 частин грошового вкладу з нарахованими по ньому відсотками та компенсаціями.
З огляду на зазначене, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно, видане ОСОБА_3 слід визнати недійсним в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 5/24 частин майна. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно, видане ОСОБА_2 слід визнати недійсним в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 5/24 частин майна.
Тому, з урахуванням викладеного, з метою поновлення порушеного права власності позивача позовні вимоги слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса реєстрації: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Арсенальний, 31) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) - задовольнити.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток транспортного засобу: тип ТЗ легковий сєдан, марки Daewoo, модель Lanos D4LM500R, випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) SUPTF69YD4W203868, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого Кременчуцьким МРЕВ в Полтавській області 08.12.2004р., видане 25 листопада 2015 року ОСОБА_2, в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 5/24 частин зазначеного у ньому спадкового майна.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток транспортного засобу: тип ТЗ легковий сєдан, марки Daewoo, модель Lanos D4LM500R, випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) SUPTF69YD4W203868, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого Кременчуцьким МРЕВ в Полтавській області 08.12.2004р., видане 25 листопада 2015 року ОСОБА_3, в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 5/24 частин зазначеного у ньому спадкового майна.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину транспортного засобу: тип ТЗ легковий сєдан, марки Daewoo, модель Lanos D4LM500R, випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) SUPTF69YD4W203868, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого Кременчуцьким МРЕВ в Полтавській області 08.12.2004р., видане 25 листопада 2015 року ОСОБА_1, в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/12 частину зазначеного у ньому спадкового майна.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток вкладу у сумі 5305,96 дол. США (Пять тисяч триста пять дол. США 96 центів) та нарахованих по ньому відсотків та компенсацій, що знаходиться у Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитному рахунку 2620.6.114996.014, який відкрито 05.11.2014 року, згідно депозитного договору № 300131/128598/7-14, видане 25 листопада 2015 року ОСОБА_2, в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 5/24 частин зазначеного у ньому спадкового майна.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток вкладу у сумі 5305,96 дол. США (Пять тисяч триста пять дол. США 96 центів) та нарахованих по ньому відсотків та компенсацій, що знаходиться у Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитному рахунку 2620.6.114996.014, який відкрито 05.11.2014 року, згідно депозитного договору № 300131/128598/7-14, видане 25 листопада 2015 року ОСОБА_3, в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 5/24 частин зазначеного у ньому спадкового майна.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку вкладу у сумі 5305,96 дол. США (Пять тисяч триста пять дол. США 96 центів) та нарахованих по ньому відсотків та компенсацій, що знаходиться у Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитному рахунку 2620.6.114996.014, який відкрито 05.11.2014 року, згідно депозитного договору № 300131/128598/7-14, видане 25 листопада 2015 року ОСОБА_1, в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/12 частину зазначеного у ньому спадкового майна.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину транспортного засобу: тип ТЗ легковий сєдан, марки Daewoo, модель Lanos D4LM500R, випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) SUPTF69YD4W203868, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого Кременчуцьким МРЕВ в Полтавській області 08.12.2004р.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину вкладу у сумі 5305,96 дол. США (Пять тисяч триста пять дол. США 96 центів) та нарахованих по ньому відсотків та компенсацій, що знаходиться у Придніпровському РД АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на депозитному рахунку 2620.6.114996.014, який відкрито 05.11.2014 року, згідно депозитного договору № 300131/128598/7-14
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчук.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного тексту судового рішення 27.01.2018 року.
Суддя