Справа № 219/1884/17
Провадження № 2/219/1342/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі судді Хомченко Л.І. секретар Андрусенко С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24443,38 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 березня 2014 року відповідач отримав кредит в розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 21.02.2017 року на загальну суму 24443 грн. 38 коп. яка складається з наступного: 2143,01 заборгованість за кредитом; 17860,21 заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2800,00 заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована частина); 1140,16 штраф (процента складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача до судового засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Також надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не згоден з позовними вимогами позивача повному обсязі з наступних підстав. Так, позивач надав до суду копії документів, які не засвідчені, крім того, зроблені з копій, а повинен надати, як доказ своїх вимог Умови та правила надання і банківських послуг з підписом ОСОБА_2 на кожній сторінці, або прошиті і з його підписом у кінці станом на 07.03.2014 року, а також заяву про ознайомлення з цими правилами станом на 07.03.2014 року, а не посилатися на правила, які містяться в загальному доступі інтернету на сайті ОСОБА_5, так як вони станом на сьогоднішній день і не відповідають тим, що ОСОБА_2 ознайомлювався. Більш того, позивач, як доказ того, що ОСОБА_2 отримував ці кошти повинен надати оригінал анкету- заяву про встановлення ліміту. Більш того, наданий розрахунок до суду, який не видно ким зроблений, за яким правилом, та зроблений він працівником цього ОСОБА_5 - це не можливо перевірити, також не наданий документ, який б свідчив про те, що людина, яка зробила розрахунок, має на це повноваження це робити, а не ставити свій підпис. Тому суд не може брати наданий до суду розрахунок цієї заборгованості, так як він виконаний особою, яка не має цього робити - документи не надані. Більш того, ОСОБА_1 суду не надав в обґрунтування підстави піднята в однобічному порядку процентної ставки з 30% до 34,80 %, а потім до 43,20 %, як це передбачено умовами та правилами з якими ОСОБА_2 був ознайомлений під розпис 07.03.2014 року, а надав правила, які містяться на цей час з урахуванням усіх змін. На адресу ОСОБА_2, як це передбачено п.1.1.2.3.9 умовами та правилами, не надходили ніякі документи, які б свідчили про зміну умов договору в односторонньому порядку, як і не надав до суду відомості стосовно ознайомлення ОСОБА_2, шляхом направлення СМС -повідомлення про зміну умов кредитування. Забороняється в односторонньому порядку піднімати процентну ставку за користування грошима. Вважає, що при розрахунку заборгованості слід враховувати та проводити розрахунок виходячи з 30% ставки річних, так як ОСОБА_5 були порушені вимоги діючого законодавства України та норми права, а також ст. 22 Конституцій України, якою передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих праві свобод. Тому вважає, що підняття відсоткової ставки проводилося з порушенням чинного законодавства без повідомлення ОСОБА_2, як це передбачено ЦК України, а тому не можливо брати за увагу законність підняття процентної ставки при розрахунку, а слід виходити з відсоткової ставки, яка існувала на дату написання заяви-анкети від 07.03.2014 року.

Крім цього, суд не може перевірити самостійно правильність нарахування відсотків, а кожна сторона повинна довести правильність розрахунку, а відповідач повинен надати, у разі не згоди, свій розрахунок. Так, згідно надано до заперечення розрахунку, борг по кредиту за період з 26.04.2014 по 21.02.2017 року становить 3962,14 гривень, з яких заборгованість за кредитом становить 2143,01 гривні та відсотки 1819,13 гривень (розрахунок надається). Відносно того, що ОСОБА_2 не є обізнана в області математики та бухгалтерій, можу пояснити, що не требо бути математиком або фахівцем для цього, щоб перевірити розрахунок ОСОБА_5, який також зроблений особою, яка не має на це права - відсутня ліцензія, а всього є «працівником банку». Як говоре законодавство України - кожна особа може надати альтернативний розрахунок, а суд повинен перевірити. В розрахунку банку видно, що за один місяць де кілька разів проводиться розрахунок процентів, різна відсоткова ставка.

З моменту винесення рішення та до моменту подання заяви про перегляд заочного рішення суду, його скасування з ОСОБА_2 було утримано з заробітної плати 4877,06 грн (січень березень 2018 року), тоді як заборгованість станом на 21.02.2017 року складає 3962,14 грн., з яких 2143,01 грн. заборгованість по тілу кредиту, та 1819,13 грн. заборгованість за відсотками. Отже станом на 21.02.2017 року мається переплата у сумі 914,92 грн. (4877,06 грн. - 3962,14 грн.) Довідка № 206 від 29.03.2018 року (а.с.113).

Стосовно штрафних санкцій: при звернені до суду позивач мав би враховувати, що ОСОБА_2 мешкає в місті Бахмут Донецької області, який позивач не оспорює і це місто входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про АТО» - нарахування штрафних санкцій, пені тощо, заборонено з 14.04.2014 року. Це передбачено ст.2 Закону України №1669-7 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року. Тобто вимоги позивача стосовно 1140,16 грн. - штраф (процентна складова), 500 грн. - штраф (фіксована частина) та заборгованість за пенею у розмірі 2800 гривень є не правомірні. На підставі викладеного просить суд в позові відмовити у повному обсязі.

Просили розглядати справу за їх відсутністю.

На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2017 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, були задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ ОСОБА_1 «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором в розмірі 24443 гривень 38 копійок., а також судові витрати у розмірі 1600 грн.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2018 року вищевказане заочне рішення суду від 28.04.2017 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду (а.с.101-102).

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено споживчий договір кредиту (а.с.5) шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими ОСОБА_3 акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно-заставний договір, станом на 07.03.2014 року. Споживчий строковий кредит кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової складає 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.03.2014 року вбачається, що станом на 21 лютого 2017 року має заборгованість 24443 грн. 38 коп. яка складається з наступного: 2143,01 заборгованість за кредитом; 17860,21 заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2800,00 заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована частина); 1140,16 штраф (процента складова) (а.с.4). Проте яким чином ця заборгованість була нарахована позивачем, а саме в частині нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, що на що помножується, періодичність і тому інше зрозуміти з цього розрахунку не можливо, тобто позивач не довів саме цей розмір заборгованості за процентами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобовязаний виконати своє зобовязання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ст.2 Закону України № 1669-VІІ від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. ОСОБА_5 та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

За матеріалами справи відповідач ОСОБА_2 - зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Бахмут Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, суд вважає за необхідне застосувати для урегулювання спору положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 2800 грн. 00 коп., штрафів у розмірі 500 грн. та 1140 грн. 16 коп., які згідно з розрахунком позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року.

Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне.

З розрахунку заборгованості вбачається, що спочатку виникнення заборгованості діяла ставка 30,00 %, під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена - 1 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку.

Кредитний договір між сторонами укладено 07.03.2014 року, тобто після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну ОСОБА_5, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до п.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам.

За п.1.1.3.1.9 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, ОСОБА_1 зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті ОСОБА_5) надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking ОСОБА_1 здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень.

Згідно з п.1.1.1.91 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до ОСОБА_5 відноситься розмір винагороди за послуги ОСОБА_5.

Згідно до п.1.1.1.17 Умов Винагорода ОСОБА_5 це сума зобовязань Держателя платіжної картки по сплаті встановлених ОСОБА_5, а саме: проценти за користування кредитом, в тому числі за користування Простроченим кредитом та Овердрафтом, інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце).

Відтак певний порядок зміни ОСОБА_5 передбачений Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами. Зясуванню підлягає те, чи свідчить цей порядок про наявність змінюваної процентної ставки у кредитному договорі.

Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом ЦК України, повинні бути дотримані.

По-перше, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка (речення 2 ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

По-друге, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (речення 3-5 ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

По-третє, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України.

По-четверте, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України.

У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається зі заяви, Умов і правил надання банківських послуг, ОСОБА_5 банку та памятки клієнта не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку.

Таким чином у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки.

Щодо дотримання порядку зміни фіксованої процентної ставки, то варто зазначити, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилається позивач, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

Представником позивача доказів здійснення банком пропозиції збільшити фіксовану процентну ставку за кредитним договором, її одержання та повне і безумовне прийняття (акцепт) позичальником суду не представлено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено здійснення витрат за карткою відповідачем з 1 вересня 2014 року та з 1 квітня 2015 року. Поняття «витрати» не визначено в Умовах та правилах надання банківських послуг, тому суд виходить із тлумачення поняття «витрати» в Академічному тлумачномусловнику української мови, як грошей, коштів, витрачених на що-небудь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником відповідача розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 26.04.2014 року по 21.02.2017 року за яким заборгованості за відсотками складає 1819,13 грн., заборгованість за кредитним договором становить 2143,01 грн., відтак сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 3962,14 грн., яка відповідно до довідки ГУНП в Донецькій області (а.с.113) була утримана з заробітної плати ОСОБА_2 за виконавчим листом у розмірі 4877,06 грн.

Оскільки в позові позивачу відмовлено , судові витрати , понесені позивачем при зверненні до суду , у розмірі 1600 гривень відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

У повному обсязі рішення виготовлене 12.10. 2018 року .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з часу його проголошення.

Суддя: Л.І.Хомченко