Справа № 204/3703/18
Провадження № 2/204/1254/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
14 серпня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Невеселій К.А.,
за участю позивача ОСОБА_1,
за участю представника третьої особи Волошенюк Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Управління - служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
У травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила:
- позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;
- стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку від дня пред'явлення позову до досягнення онукою повноліття на користь позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
В обґрунтування позову позивач вказала на те, що вона є бабусею ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час батьки дитини, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знаходяться у розшуку. Дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 20.01.2017 року ОСОБА_6 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а позивача - призначено опікуном. У зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Судом вірно визначено найменування третьої особи - Управління - служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради.
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, не подали відзив на позовну заяву; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв'язку з ненаданням відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити.
Вислухавши позивача, думку третьої особи, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 07 листопада 2014 року, зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис - 1809 (арк.с.8).
У шлюбі у відповідачів народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджено копією свідоцтва про її народження (арк. с.9).
Відповідно до довідок Чечеліського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 05.02.2018 року, ОСОБА_3 в 2016 році зверталася із заявами щодо розшуку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до теперішнього часу місця знаходження останніх не відомо (арк.с.10, 11).
Згідно рішення Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (арк. с.13).
Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради №19/1 від 17.02.2017 року, ОСОБА_1 призначена опікуном малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та визначено місце проживання опікуна разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.12).
Відповідно до довідки №168 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_6, 03.04.2015 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 (арк.с.14).
Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23 липня 2018 року №781 встановлено, що виходячи з інтересів дитини, та враховуючи те, що поведінка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є винною, вони злісно ухиляються від виховання доньки, матеріально її не забезпечують, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.с.44).
Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечують харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Відповідачі не спілкуються з дитиною, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляють жодного інтересу до її внутрішнього світу. Наведене підтверджує факт ухилення ОСОБА_4, ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому відповідачі підлягають позбавленню батьківських прав.
Вимога позивача про стягнення аліментів з відповідачів підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина.
Відповідно до ст.180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище платників аліментів, що останні є працездатними особами, а тому, з останніх, слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання їх доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надають, вихованням дитини не займаються, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.
Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачами батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню доньки на позивача.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідачів на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., з кожного.
Керуючись ст. ст. 141, 164-166, 182 СК України, ст.ст.12,13,76-82,133,141,258,259,263-265, 280-282 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Управління - служба у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Миролюбівка Піщанського району Вінницької області, не працюючого, ід.номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області, не працюючої, ід.номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 - аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки м.Дніпропетровськ, не працюючої, ід.номер НОМЕР_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 29.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Миролюбівка Піщанського району Вінницької області, не працюючого, ід.номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області, не працюючої, ід.номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у рівних частинах по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп., з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар