П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ

справа № 373/667/18

провадження: 22-ц/824/2050/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Рева О.І.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітня 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 5 квітня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На погашення заборгованості за кредитом відповідач зобов'язаний був сплачувати борг за кредитом, проценти за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 71240 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1362 грн.80 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 61308 грн.68 коп., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 4700 грн., а також нараховано штраф у розмірі 500 грн.( фіксована частина) та 3368 грн.57 коп. (процентна складова).

Вказану заборгованість банк просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилався на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням процесуального і матеріального права. Зокрема, зазначав, що позивачем до позовної заяви надано достатньо документів, які дають підстави для висновку, що між сторонами був укладений договір, позичальнику видані кошти на платіжну картку, відповідач свої зобов'язання не виконує та має заборгованість. Відповідачем зазначені обставини не спростовані, договір недійсним не визнавався, заперечень щодо укладення договору, отримання коштів від відповідача не надходило.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 вересня 2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвало Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2018 року призначено справу до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 5 квітня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, підтвердив свою згоду на укладання між ним та банком договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання щодо надання відповідачу кредиту у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до розділу 2.1.15 договору відповідач, як клієнт, був зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію згідно умов договору.

Пунктом 2.1.1.5.6 передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по договору, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту ( в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку.

За умовами укладеного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

Згідно з п.1.1.3.2.3 Договору банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 цього договору Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови За умовами п.1.1.3.1.9 банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Приват24 виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень.

Станом на 28 лютого 2018 року за наданим кредитом відбулося п'ять погашень: 15 червня 2013 року - в сумі 320 грн., 9 серпня 2013 року - в сумі 1200 грн., 5 листопада 2013 року - в сумі 130 грн., 23 квітня 2014 року - в сумі 200 грн., 12 липня 2015 року - в сумі 200 грн.

Банком за період з 1 вересня 2014 року по 1 квітня 2015 року було збільшено розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості з 30 % до 34,80 %; за період з 1 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно розмір ставки становить 43,20%.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору банком нараховано заборгованість за кредитом в розмірі 1362 грн.80 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 61308 грн.68 коп., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 4700 грн., а також нараховано штраф у розмірі 500 грн.(фіксована частина) та 3368 грн.57 коп. (процентна складова). Всього -71240 рн.05 коп.

Крім того, судом установлено, що зміна умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом булла здійснена позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, який відповідні зміни не підписував, що суперечить ст.ст.651, 653 ЦК України та умовам самого кредитного договору.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні дані про направлення банком відповідачу вимоги про виконання ним зобов'язання по поверненню кредиту, що свідчить про невиконання самим банком умов договору, а факт невиконання боржником умов договору за таких обставин є недоведеним. Представником позивача не наведено доказів інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідача про зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків не менше ніж за 7 днів до введення змін, як це передбачено між ними кредитним договором, а судом не було здобуто доказів на підтвердження виконання банком умов договору щодо надання власнику картки виписки про стан контррахунків і про здійсненні за минулий місяць операції за картрахунками. Крім того, суд виходив із того, що перевірити правильність розрахунку суми пені та штрафів не представляється можливим, оскільки ніяких роз'яснень та доказів щодо принципу складання даного розрахунку, матеріали справи не містять. Сам розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Крім того, представником позивача не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, а саме видачі банком коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордера тощо), так як за нормами п.2 ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання коштів.

Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (згідно із ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.202 ЦК України договір є дво- чи багатостороннім правочином.

Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст..ст.610, 611, 526 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом установлено, що 5 березня 2013 року ОСОБА_2 особисто підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що він згодний з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, з умовами якого він попередньо ознайомився.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що він зобов'язується виконувати Умови і Правила банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надав.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав ОСОБА_2 не заявляв.

З наданих матеріалів убачається, що позичальнику видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2, строк дії картки встановлено до грудня 2016 року (а.с.72). Позивачем не заперечується, що термін повернення ОСОБА_2 кредиту відповідає строку дії картки.

Надана до апеляційної справи виписка по картковому рахунку ОСОБА_2 дає підстави вважати, що грошові кошти в сумі 1500 грн. були перераховані на картковий рахунок відповідача, який користувався цими коштами, а також здійснював погашення кредиту та процентів, останній платіж здійснено 12 липня 2015 року в сумі 200 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, що наданий позивачем до позовної заяви, вбачається, що станом на лютий 2018 року заборгованість ОСОБА_2 по кредиту, в тому числі поточна та прострочена, становить 1362 грн.80 коп., заборгованість за процентами - 61308 грн.68 коп., заборгованість за пенею та комісією - 4700 грн., по судовим штрафам - 3868 грн.57 коп..

З 1 вересня 2014 року банк змінив розмір процентів з 30% до 34,80%, а також з 1 квітня 2015 року з 34,80% до 43,20%.

Згідно з п.1.1.3.2.3 Договору банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно з п.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується звернутись до банку для розірвання договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Отже, сторони договору погодили порядок зміни відсоткової ставки, відповідач не звернувся до банку щодо незгоди з підвищенням процентної ставки та розірвання кредитного договору, що свідчить про згоду останнього зі змінами.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що зміна умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом була здійснена позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, є таким, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору та фактичним обставинам.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню сума нарахованих процентів станом на 31 грудня 2016 року, тобто до закінчення строку дії картки..

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Ця правова позиція викладена у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 711/6227/14-ц.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 21894 грн.16 коп., яка розрахована станом на 31 грудня 2016 року.

Нараховані банком проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за комісіє і пенею та штраф, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій у розмірі 1662 грн.82 коп. (500 грн.+1162 грн.85 коп.), який є менший за сукупний розмір заборгованості по пені та комісії, що згідно наданого розрахунку та заявлених вимог неможливо роз'єднати на заборгованість по пені та комісії, зазначене з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки.

Отже, наявні в матеріалах справи документи дають підстави стверджувати, що між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, позичальником були отримані кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідач користувався наданими коштами, періодично повертаючи отримані кошти та сплачуючи проценти, але у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань у нього утворилась заборгованість в сумі 24919 грн.81 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1362 грн.80 коп., заборгованості за процентами в сумі 21894 грн.16 коп., та штрафу (фіксована та процентна складова) в сумі 1662 грн.85 коп.

Відповідач ОСОБА_2 презумпцію правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошових зобов'язань не спростував, а тому він зобов'язаний сплатити позивачу суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 24919 грн.81 коп.

Суд першої інстанції належним чином не встановив фактичні обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, не перевірив доводів позивача, не звернув уваги на те, що відповідачем будь-яких заперечень з приводу заявлених до нього вимог, не надано, та дійшов безпідставного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2018 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 5 квітня 2013 року у розмірі 24919 грн.81 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1362 грн.80 коп., заборгованості за процентами в сумі 21894 грн.16 коп., та штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1162 грн.85 коп. (процентна складова)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1762 грн., та 924 грн.52 коп. за подання апеляційної скарги, а всього 2686 грн.52 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус