Справа № 200/3657/18
Провадження №2/200/2227/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 квітня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» про визнання законним набувачем, скасування арешту та припинення обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обгрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивачє власником автомобіля марки HondaAccord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 на підставі угоди про купівлю-продаж автомобіля від 26 лютого 2018 року, яка була укладена між мною та відповідачем ОСОБА_2. В квітні 2018 року йому стало відомо, що на вищевказаний автомобіль ще 13.11.2013 року було внесено обтяження до Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна, підставою є договір застави № ZXA019500 від 13.11.2013 року, застава зареєстрована реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжувач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку». Боржником за даним обтяженням є ОСОБА_3. На момент придбання ОСОБА_2 автомобіля HondaAccord, 2008 року випуску, тобто станом на 27 грудня 2016 року, вказаний автомобіль мав державний реєстраційний номер АЕ 4901НК. Проте в подальшому ОСОБА_2 перереєстрував автомобіль в ТСЦ МВС №1242 на своє імя, в звязку з чим автомобіль НОМЕР_2, за яким в подальшому був проданий позивачу. На момент придбання позивачем зазначеного автомобіля він не був обізнаний щодо наявності відносно нього обтяжень. Позивач вказує, що не має ніяких зобов'язань перед обтяжувачем ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», а тому є добросовісним набувачем, що дає мені право вимагати виключення свого майна із реєстру обтяжень.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати його законним набувачем автомобіля HondaAccord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Припинити обтяження транспортного засобу автомобіль легковий марки HONDA модель ACCORD, 2008 року випуску, номер обєкта JHMCU16809C210807, номер державної реєстрації АЕ 4901НК, зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 14010496 від 13.11.2013 року, вид обтяження - приватне обтяження, тип реєстрації - поточна, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - договір застави № ZXA019500 від 13.11.2013 року, обтяжувач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», шляхом реєстрації відомостей про припинення обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будь - яким реєстратором такого реєстру.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі та визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» про визнання законним набувачем, скасування арешту та припинення обтяження, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу термін для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач, який повідомлений про відкриття судом провадження у зазначеній справі, не подав відзив на позовну заяву.

Треті особи відзиву на позовну заяву не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, є власником автомобіля марки HondaAccord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 на підставі угоди про купівлю-продаж автомобіля від 26 лютого 2018 року, яка була укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На підтвердження факту укладення вказаної угоди між сторонами позивачем надано копію нотаріально посвідченої довіреності від 26.02.2018 року та оригінал розписки ОСОБА_2 про отримання ним коштів від ОСОБА_1 за вказаний автомобіль.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на вказаний автомобіль марки HondaAccord, 2008 року випуску на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2016 року, з якого вбачається, що продавцем виступила фізична особа-підприємець ОСОБА_4. Автомобіль належить ОСОБА_3.

З договору купівлі-продажу від 27 грудня 2016 року вбачається, що автомобіль належить ОСОБА_3 на праві власності, на момент укладення цього договору відповідно до гарантій власника автомобіль нічим не обтяжений, не знаходиться в заставі, під арештом.

Позивач стверджує, що в квітні 2018 року йому стало відомо, що на вищевказаний автомобіль ще 13.11.2013 року було внесено обтяження до Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна.

На підтвердження своїх доводів позивач надав Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.04.2018 року (далі - Витяг), з якого вбачається, що обєктом обтяження є автомобіль легковий марки HONDA модель ACCORD, 2008 року випуску, номер обєкта JHMCU16809C210807, номер державної реєстрації АЕ 4901НК. Підставою обтяження є договір застави № ZXA019500 від 13.11.2013 року, застава зареєстрована реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжувач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», що підтверджується. Боржником за даним обтяженням є ОСОБА_3.

Суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що на час придбання ним зазначеного автомобіля він не був обізнаний щодо наявності відносно нього обтяжень, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 не є стороною договору застави № ZXA019500 від 13.11.2013 року, який став підставою для внесення відповідного запису до Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна, як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_5, тому позивачу не могло бути відомо про наявність відповідного обтяження.

Крім того, з вказаного Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.04.2018 року вбачається, що первісним власником автомобіля Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер АЕ 4901НК був ОСОБА_3.

Як уже зазначалось вище, у договорі купівлі-продажу від 27 грудня 2016 року вказано, що автомобіль належить ОСОБА_3 на праві власності, на момент укладення цього договору відповідно до гарантій власника автомобіль нічим не обтяжений, не знаходиться в заставі, під арештом.

Суд також звертає увагу, що на момент придбання ОСОБА_2 автомобіля HondaAccord, 2008 року випуску, тобто станом на 27 грудня 2016 року, вказаний автомобіль мав державний реєстраційний номер АЕ 4901НК.

Проте в подальшому ОСОБА_2 перереєстрував автомобіль в ТСЦ МВС №1242 на своє імя, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тому автомобіль НОМЕР_2, за яким в подальшому був проданий мені.

Про те, що автомобіль Honda Accord, державний реєстраційний номер АЕ 4901НК та автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 це фактично один і той самий автомобіль, свідчить та обставина, що у договорі від 27 грудня 2016 року, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та у нотаріально посвідченій довіреності зазначений однаковий номер кузова автомобіля JHMCU16809C210807.

На момент набуття ОСОБА_1 права власності на вказаний автомобіль відомості в Єдиному Реєстрі обтяжень рухомого майна щодо наявності договору застави транспортного засобу у Регіональному сервісному центрі МВС в Дніпропетровській області не були перевірені.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Таким чином, що оскільки ОСОБА_1 не є стороною договору застави майнових прав, що був підставою для обтяження та не має ніяких зобов'язань перед обтяжувачем ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», суд приходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 28 Закону України Про заставу від 02.10.1992 року № 2654-XII, застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Згідно ст. 42 Закону України N 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 вказаного Закону визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відповідно ч. 5ст. 43 Закону N 1255-IV відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно ж до ст. 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають зі змісту публічного обтяження. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом пяти днів із дня його припинення. Обовязок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу. Уповноважений орган несе відповідальність у встановленому законом порядку за порушення обовязку щодо реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 на підставі ст.330 ЦК України набув права власності на вищезазначений автомобіль, закон надає йому право вимагати виключення свого майна із реєстру обтяжень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 05 березня 2018 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання законним набувачем, скасування арешту та припинення обтяження - до ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на викладене, а також те, що позовні вимоги позивача задоволені, суд приходить до висновку, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» про визнання законним набувачем, скасування арешту та припинення обтяження задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, законним набувачем автомобіля HondaAccord, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Припинити обтяження транспортного засобу автомобіль легковий марки HONDA модель ACCORD, 2008 року випуску, номер обєкта JHMCU16809C210807, номер державної реєстрації АЕ 4901НК, зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 14010496 від 13.11.2013 року, вид обтяження - приватне обтяження, тип реєстрації - поточна, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - договір застави № ZXA019500 від 13.11.2013 року, обтяжувач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», шляхом реєстрації відомостей про припинення обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна будь - яким реєстратором такого реєстру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску