Дата документу 14.12.2018 Справа № 2-1110/11
Запорізький апеляційний суд
ЄУН 2-1110/11 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко А.І.
Пр. №22ц/807/1456/18
УХВАЛА

14 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі головуючого судді доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року про видачу дубліката виконавчого листа

у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про видачу дубліката виконавчого листа

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року подання ВДВС Бердянського міськрайоного управління юстиції Запорізької області задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала дві апеляційні скарги одразу з різними вимогами кожна: першу: через канцелярію суду першої інстанції апеляцій скаргу 03.12.2018 року та другу: засобом поштового звязку надіслала повторно до суду першої інстанції апеляційну скаргу 04.12.2018 року за якими апеляційне провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.

ОСОБА_1 при подачі вищезазначених апеляційних скарг було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Відповідно до ст. 354 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дні її проголошення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі, постановлена 07.11.2018 року у відсутності боржника ОСОБА_1

Згідно із ст. 354 ч. 2 п. 2 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до матеріалів вищезазначеної справи боржник ОСОБА_1 отримала поштою копію повного тексту оскаржуваного судового рішення 15.11.2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції 03.12.2018 року та повторну апеляційну скаргу 04.12.2018 року направила поштою до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 у вищезазначених апеляційних скаргах заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування клопотання зазначала, що строк пропущено з поважних причин. У звязку з тим, що при розгляді подання вона не була присутня та просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є обєктивно непереборними і повязані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обовязків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки та є необґрунтованими та спростовуються матеріалами цієї справи.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у цій справі поштою, саме: 15.11.2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься у матеріалах цієї справи (а.м.с. 219).

Звідси, строк п'ятнадцять днів на подачу апеляційної скарги для ОСОБА_1 почав збігати саме з 15.11.2018 року, та збіг 30.11.2018 року.

Проте, апеляційні скарги ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції 03.12.2018 року (а.с.223-224) та засобом поштового звязку 04.12.2018 року (конверт а.м.с. 232).

При вищевикладених обставинах, вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеної ухвали суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки та є необґрунтованими, тому визнані неповажними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Також, ОСОБА_1 при подачі вищезазначених апеляційних скарг не сплатила судовий збір, проте в апеляційній скарзі від 03.12.2018 року заявила клопотання про звільнення останньої від сплати судового збору через її тяжкого матеріального стану та відсутності будь-яких доходів.

Проте, ніяких доказів чи документів, на підставі яких суд апеляційної інстанції має звільнити від сплати судового збору її - ОСОБА_1, не додала.

В силу вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір»:

1. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Скрутне матеріальне становище це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо).

На підтвердження доводів щодо майнового стану мають бути надані докази про неспроможність сплатити судовий збір у сумі 352,40 грн. за кожну апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції у цій справі окремо на момент подачі апеляційної скарги.

Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім"ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Згідно матеріалів вищезазначеної справи, відповідач ОСОБА_2 до визначеної категорії осіб не відноситься.

Саме ж клопотання, саме по собі не може слугувати доказом про скрутний майновий стан ОСОБА_2 на момент подачі апеляційної скарги, а тому є недостатніми для вирішення апеляційним судом питання про звільнення від сплати судового збору за подачу до апеляційного суду вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі.

Згідно із ст. 3 ч. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ст. 3 ч. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З 15 грудня 2017 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями від 03.10.2017 № 2147-VIII почали діяти нові ставки для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду оплачується, фізичною особою виходячи з 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01.01.2018 року складає 1762 грн.

Отже, скаржником необхідно сплатити судовий збір у розмірі 352,40 грн. за кожну апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції у цій справі окремо на вказаний розрахунковий рахунок.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку (МФО): 899998; Отримувач: УК у м. Запоріжжі/Вознесенівс./22030101; Код ЕДРПОУ отримувача: 38025409; Номер рахунку отримувача: 0011.

При вищевикладених обставинах, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції для повторної апеляційної скарги

заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та зазначенням підстав для поновлення цього строку або доказів дотримання строків на апеляційне оскарження ухвали судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2018 року;

оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 352,40 грн. за кожну апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції окремо зі сплатою на вказані реквізити або відповідні документи на підтвердження свого майнового стану на момент звернення до суду з апеляційною скаргою (довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018 рік, на підтвердження відсутності у скаржника інших доходів, довідку про наявність виплат соціальної допомоги, довідку з центру зайнятості, копію трудової книжки тощо) в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Крім того, розяснити ОСОБА_1, що вона має визначитись, яку саме її апеляційну скаргу (від 03.12.2018 року чи від 04.12.2018 року) апеляційний суд має приймати до уваги у цій справі, зазначити про це апеляційному суду та сплатити саме по цій апеляційній скарзі судовий збір 352,40 грн. і, відповідно, надати заяву про поневолення строку для апеляційного провадження з інших причин саме по цій апеляційній скарзі, а відносно другої апеляційної скарги вона не позбавлена права розглянути питання доцільності відкликання до вирішення апеляційним судом питання про відкриття (відмову у відкритті) апеляційного провадження у цій справі у порядку ст. 364 ч. 3 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя доповідач М.С. Гончар