Справа № 307/258/18
Провадження № 2/307/542/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Панчишин В.І.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кривської сільської ради, третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок № 27, по вул. Гагаріна, в с. Криве, Тячівського району.

Посилається на те, що 18.04.2017 р. померла його баба ОСОБА_3, якій на момент смерті належав житловий будинок № 27, по вул. Гагаріна (попередня назва вул. Л. Українки, № 92), у с. Криве.

Належність покійній вказаного будинку стверджується витягом із погосподарської книги № 4, особовий рахунок 0094-1, та довідками сільської ради.

22.03.2005 р. ОСОБА_3 заповіла все майно своєму синові ОСОБА_4, який після відкриття спадщини звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини.

Інші родичі - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернулися із заявами про відмову від спадщини на його позивача - користь.

У звязку з чим, він залишився єдиним спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_3 та звернувся до держнотконтори про прийняття спадщини та для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представники Кривської сільської ради та Тячівської держнотконтори у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 18.04.2017 р. ОСОБА_3 померла.

Із витягу з погосподарської книги № 4, особовий рахунок 0094-1, за адресою: с. Крива, вул. Гагаріна, № 27, (колишні адреси: с. Крива, вул. Гагаріна, № 30; с. Крива, вул. Л. Українки, № 92), знаходиться дворогосподарство, яке було зареєстровано за ОСОБА_3 в цілому, на момент її смерті, яка померла 18.04.2017 р.

Довідкою Кривської сільської ради № 1733 від 01.12.2017 р. стверджено, що згідно проведених перейменувань вулиць та зміни нумерації будинків на території с. Криве, житловому будинку, що був зареєстрований за покійною ОСОБА_3, яка померла 18.04.2017 р., присвоєно таку адресу: с. Криве, вул. Гагаріна, № 27 (колишні адреси: с. Крива, вул. Гагаріна, № 30; с. Крива, вул. Л. Українки, № 92).

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, будинок 27, по вул. Гагаріна, в с. Криве, у відповідності до діючого на той час законодавства належав ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Відповідно заповіту, засвідченого 22.03.2005 р. секретарем Кривської сільської ради ОСОБА_8, ОСОБА_3, все своє майно, що буде їй належати на день її смерті із чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, а також все те на, що вона законом буде мати заповідає ОСОБА_4

ОСОБА_4 у межах шестимісячного строку подав до Тячівської держнотконтори заяву про відмову від прийняття спадщини та протягом цього строку не звертався про її відкликання.

До кола спадкоємців за законом входять діти покійної: доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які 21.04.2018 р. звернулися у Тячівську державну нотаріальну контору із заявами про відмову від спадщини в користь ОСОБА_2

Частиною пятою статті 1273 ЦК України визначено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

21.04.2017 р. ОСОБА_2 звернувся про прийняття спадщини у нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216-1218 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

З приписів статті 1222 ЦК України убачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При зверненні у Тячівську держнотконтору із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок, що стверджується постановою державного нотаріуса від 23.11.2017 р.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У рішенні від 30.11. 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у нотаріальному порядку.

12.05.2017 р. було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: № 27, вул. Гагаріна, у с. Криве.

Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд інвентаризаційна вартість вищевказаного будинку складає 88727 грв.

З експлікації будинку № 27, вул. Гагаріна, у с. Криве, вбачається, що площа коридору складає 5.90 кв.м., кухні 18.7 м.кв., житлової кімнати 18.5 м.кв. та кладової 6.6 м.кв.

Інформаційною довідкою стверджено, що будь-які відомості про реєстрацію вказаного будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотеки, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що будинок був зареєстрований у погосподарській книзі за спадкодавцем, що на момент його будівництва прирівнювалося до його реєстрації, ОСОБА_2 являється спадкоємцем за законом і в його користь від спадщини відмовилися всі спадкоємці першої черги, в померлої відсутні правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок, які б дозволяли видати свідоцтво про спадщину, що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно в нотаріальному порядку, то суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1297 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_2, мешканцем с. Підплеша, вул. Чапаєва 160, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 27, по вул. Гагаріна, в с. Криве, Тячівського району, загальна площа 49.7 м.кв., житлова площа 18.5 м. кв.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 23.05.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.