Провадження № 2/522/7720/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

за участю секретаря судового засідання Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (65006, м. Одеса, вул. Матюшено, 54) до Куртгьоз Явузхан (65044, м. Одеса, вул. Французький бульвар,47) про відшкодування шкоди, завданої під час ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куртгьоз Явузхан, по якому просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в розмірі 87270 грн. 22 коп. та судові витрати: 872,70 грн. судового збору, 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 3000,00 грн. витрати на підготовку висновку експерта 3000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Також, у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на правову позицію ОСОБА_2 палати Верховного суду, викладену в постанові від 04 липня 2018 року вказав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, також зазначив, що витрати на правову допомогу є необґрунтованими.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що 10 травня 2017 року Куртгьоз Явузхан, керуючи автомобілем «Hyundai Getz», д/н 6С70266, в м. Одесі по вул. Середньофонтанська буд. 53/55, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також, у протоколі вказано, що внаслідок ДТП в автомобілі «LAND ROVER DISCOVERY» відбулась деформація заднього бамперу з лівої сторони, пошкодження лако- фарбового покриття заднього бамперу з лівої сторони. Заднього лівого крила. Зірване з кріплення заднє ліве крило.

Вина водія Куртгьоз Явузхан підтверджується протоколом та схемою ДТП, а також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2017 року по справі № 522/9084/17 про визнання винним Куртгьоз Явузхан у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Згідно з висновком № ED-2511-2-1063.18 від 16.07.2018 р. експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля LAND ROVER DISCOVERY, реєстраційний номер НОМЕР_2, підготовленого Одеською філією Судової незалежної експертизи України, судовим експертом ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки LAND ROVER DISCOVERY, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого при ДТП, що сталося 10.05.2017 р., складає 87270 грн. 22 коп. (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят грн. 22 коп.).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).

Відповідно до ст.511 ЦК зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України: від 14 вересня 2016 року № 6-725цс16 та від 26 жовтня 2016 року № 6-954цс16, у постановах Верховного суду: від 28.02.2018 р. у справі № 501/1793/14-ц, від 14.02.2018 р. у справі № 754/1114/15-ц.

З урахуванням наведених правових позицій Верховного суду, можна дійти висновку про те, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред'явлення позову за вибором особи або до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги Відповідач посилається на правову позицію ОСОБА_2 Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18. Втім Відповідач не врахував, що спір, розглянутий Верховним Судом, виник за інших відносин, в іншому субєктному складі сторін, із застосуванням інших норм права ніж ті, що виникли у цій справі.

Так, позивачем у справі № 755/18006/15-ц виступала страхова компанія «ПЗУ Україна», яка на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності застрахувала відповідальність потерпілого, відповідачем - особа, що завдала шкоди, третьою особою - страхова компанія «Інкомстрах», яка застрахувала відповідальність особи, що завдала шкоди.

Предметом позову у справі № 755/18006/15-ц було стягнення страховою компанією «ПЗУ Україна» з особи, що завдала шкоди, коштів, які були сплачені страховою компанією на користь потерпілого. Позов страхової компанії обґрунтовано ст. 1191 ЦК України, де вказано, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Між тим у цій справі з позовом звернувся потерпілий безпосередньо до особи, що завдала шкоди, на підставі статті 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, у цій справі спір виник за позовом потерпілого до особи, що завдала шкоди, на підставі деліктного зобов'язання (зобовязання зі спричинення шкоди), в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). А ніяк не на підставі права зворотної вимоги (регресу) до винної особи, що виникло у звязку із відшкодуванням шкоди.

Отже спір у цій справі виник з інших підстав та між іншими сторонами, що унеможливлює застосування правової позиції ОСОБА_2 Верховного Суду, викладеної у постанові від 4 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

Щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_4 в Приморському районному суді м. Одеси здійснював адвокат ОСОБА_5 повноваження якого були підтверджені договором про надання правової (правничої) допомоги від 21 червня 2018 року.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано додаток до Договору про надання правової допомоги від 21.06.2018 року, згідно до якого вартість правової допомоги склала загалом 10 000 гривень.

Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача слід стягнути суму понесених судових витрат, повязаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в Приморському районному суді м. Одеси

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 242, 247, 258-273, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Куртгьоза Явузхана, 01.02.1993 р. н., на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3) 87270 грн. 22 коп. (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят грн. 22 коп.) у відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з Куртгьоза Явузхана, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3) судові витрати: 872,70 грн. судового збору, 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 3000 грн. витрати на підготовку висновку експерта 3000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 02.11.2018 року.

Суддя А. Ю. Бойчук