Справа № 559/1315/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 листопада 2018 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Федчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.05.2010 серія НОМЕР_3, посвідченим державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 11.05.2010, реєстраційний номер 29258667, серія НОМЕР_2.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої Центром надання адміністративних послуг Дубенської міської ради № 07-01-20/1862 від 25.06.2018 у будинку за адресою АДРЕСА_1., зареєстровано 2 особи, а саме: позивачка, ОСОБА_1 та її син, відповідач, ОСОБА_2. Однак, відповідач, який на даний час зареєстрований за вказаною адресою, фактично з 16.07.2004 і поданий час в зазначеному будинку не проживає, у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Королівства Іспанія, тобто, протягом останніх чотирнадцяти років. По даному факту КП ЦЖЕО «Житловик», за участю сусідів, було складено відповідний акт про не проживання відповідача у вказаному будинку.

Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 понад один рік, можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2; ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою:АДРЕСА_3.

Відповідач участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає, його особистих речей в будинку немає. У зв'язку з тим, що відповідач за вказаною адресою не проживає, у позивача виникають проблеми із користуванням та розпорядженням даним майном, надмірною оплатою комунальних послуг та отриманням житлової субсидії.

Проживання відповідача за межами України, унеможливлює зняття з реєстрації місця проживання на підставі його заяви.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком що знаходиться за адресою АДРЕСА_1., шляхом визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування ним.

Позивач в судовому засідання підтримала позовну заяву із викладених у ній обставин, позовні вимоги просила задоволити у повному обсязі.

Відповідач в зал судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.19,26), відзиву на позовну заяву не подавав.

Справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.05.2010 серія НОМЕР_3, посвідченим державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 11.05.2010, реєстраційний номер 29258667, серія НОМЕР_2 (а.с.6, 7).

У вказаному житловому будинку, відповідно до довідки наданої Центром надання адміністративних послуг Дубенської міської ради № 07-01-20/1862 від 25.06.2018, зареєстровано 2 особи, а саме: позивачка, ОСОБА_1 та відповідач, ОСОБА_2 (а.с.8).

Починаючи з 2004 року відповідач не проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1., дана інформація зафіксована у акті КП ЦЖЕО "Житловик" від 12 червня 2018 року (а.с.9).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювань. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРС закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільно господарство

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятим Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно із абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки позивачем надано суду переконливі докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 12.11.2018 о 16:00 год.

Суддя: