Справа № 463/5392/17
Провадження № 2/463/742/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Прошляк В.-А.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - Хом`яка О.Г.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

позивач звернулася із позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 62920 грн.

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

07 серпня 2018 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.11.2003 сторони зареєстрували шлюб, під час якого у них народились двоє дітей. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.08.2013 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1210 грн, щомісячно. Внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість станом на 01.08.2018 у розмірі 73810 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який умисно ухилявся від сплати аліментів, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені за період з 01.07.2013 по 01.08.2018 значно перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на сьогоднішній день. Враховуючи, те що диспозиція ч.1 ст.196 СК України передбачає обмеження стягнення неустойки (пені) не більше 100 відсотків від суми такої заборгованості, просить стягнути неустойку в розмірі суми заборгованості 73810, 00 грн.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що працює, проте не має достатніх доходів для утримання обох дітей. Оскільки рішенням суду відповідача зобов'язано сплачувати аліменти, однак останній без поважних причин допустив утворення заборгованості зі сплати аліментів, вважає, що з відповідача слід стягнути пеню, тому просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову частково заперечив. Підтвердив те, що у нього дійсно наявна заборгованість по сплаті аліментів. Пояснив, що немає можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, проте намагається допомагати дітям, купляє інколи продукти. Однак, на даний час у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не сплачує вчасно аліменти. Просить суд врахувати, що у нього існує заборгованість за кредитними договорами по іпотеці квартири у якій проживає позивач разом з дітьми і всі кошти ідуть саме на погашення даного кредиту. У звязку з цим просить зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1210 грн, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.8).

На підставі вказаного рішення Личаківський районний суд м. Львова 24.10.2013 видав виконавчий лист № 2/463/1730/13 (а.с.9).

Як вбачається з виконавчого листа, виданого позивачу 24.10.2013 у справі №2/463/1730/13 суд вирішив стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі в розмірі 1210 грн, щомісячно, починаючи з 09.07.2013 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП №40444401 та надано відповідачу строк для добровільного виконання рішення суду, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.10).

Разом з тим, оскільки відповідач добровільно не виконував рішення, державним виконавцем винесено постанову від 13.01.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.11) та постанову від 06.02.2015 про розшук майна боржника (а.с.12).

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість за період з 09.07.2013 по 01.08.2018 на загальну суму 73810,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області при примусовому виконанні виконавчого листа №2/463/1730/13 від 24.10.2013 виданого Личаківським районним судом (а.с.6).

При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України.

Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову ОСОБА_5 Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, а також те, що розмір неустойки (пені) перевищує розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, із відповідача в користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за заборгованість по сплаті аліментів.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що постійного місця праці немає, наявна кредитна заборгованість по сплаті іпотеки за квартиру у якій проживає позивач з дітьми, а тому всі кошти він використовує на оплату такого. Позивач також підтвердила, що їй відомо про наявність такого кредитного зобовязання у відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв'язку з виникненням з вини відповідача заборгованості зі сплати аліментів, з нього на користь позивача слід стягнути неустойку, однак розмір такої з урахуванням матеріального стану платника аліментів, слід зменшити до 50 000 грн. та позовні вимоги в цій частині задовольнити.

При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 197-200, 258, 259, 263-265, 268, ЦПК України, ст.196 СК України, суд

ухвалив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50 000,00 грн. (пятдесяти тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.( шістсот сорок гривень).

Дата складання повного рішення суду - 12.11.2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Третя особа: Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, місцезнаходження: м.Львів, пр. Чорновола, 39.

Суддя Жовнір Г.Б.