Провадження № 2/727/63/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Літвінова О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 року на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про необхідність передання цивільної справи за територіальною підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці з наступних підстав.

15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України у новій редакції, згідно п. 11 Перехідних положень якого заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Водночас, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Згідно ж усталеної прецедентної практики ЄСПЛ закон повинен бути прогнозованим для учасників провадження.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині у якій вони не встановлюють нових обов'язків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку, а саме: даний позов відноситься до категорії справ, правовідносини яких випливають із договорів, хоча нерухоме майно і перебуває на території Шевченківського районного суду м. Чернівці, даний позов не можна віднести до категорії справ із виключною підсудністю.

Таким чином, даний позов Шевченківському районному суду м.Чернівці не підсудний та повинен розглядатися за територіальною підсудністю Садгірським районним судом м. Чернівці, оскільки підстави для розгляду справи, саме Шевченківським районним судом м. Чернівці у позові не наведені, докази в обґрунтування не надані, а тому, позов підлягає для направлення за підсудністю, за місцем проживання відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позов подано з порушенням вимог ЦПК України (чинного на момент звернення до суду), вважаю за необхідне передати за територіальною підсудністю справу до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 258-260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за територіальною підсудністю передати до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.Г. Літвінова