Справа № 750/2648/16-ц Провадження № 22-ц/795/399/2018 Головуючий у I інст.- Рахманкулова І. П. Доповідач - Бечко Є. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Бечка Є.М.,

суддів - Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар - Кривопиша Я.О.,

за участю - представника особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1

Позивач - ОСОБА_2

Позивач - ОСОБА_3

Відповідач - Чернігівська міська рада

Особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_4

Оскаржується заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 червня 2016 року, ухваленого у складі судді Рахманкулової І.П., повний текст якого складено та проголошено о 13.00 годині 01 червня 2016 р.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просили визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину будинку (квартири №1) з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 116,9 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що після смерті ОСОБА_5, який доводиться їм батьком, відкрилася спадщина, в т.ч. на зазначену вище нежитлову будівлю. В установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вони подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спірну частину будинку.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 червня 2016 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, яка не брала участі в розгляді справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вказує, що вона є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 та як непрацездатна особа має право на обов'язкову частку у спадщини, проте до участі в справі її не було залучено. ОСОБА_4 наполягає на тому, що спірний об'єкт нерухомості є об'єктом незавершеного будівництва, право власності на нього спадкодавцем не було зареєстровано, тому він не входить до складу спадщини. Вказує, що будинок будувався під час перебування її з чоловіком у шлюбі, тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті їх батька, а оскільки нотаріусом їм було відмовлено в оформленні права на спадщину, їх вимоги підлягають задоволенню.

Зазначені висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивачів -ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції серії НОМЕР_1 від 13.01.2015 року (а.с.11).

За своє життя 25.11.2008 року ОСОБА_5 склав заповіт (а.с.10).

Після смерті відкрилася спадщина, в тому числі на згідно якого заповів, в тому числі і щодо житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Щодо майна померлого було заведено спадкову справу №1/2015.

Спадкоємцями за заповітом є діти померлого син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 - позивачі по справі, які відповідно до законодавства звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також дружина померлого - ОСОБА_4

Однак свідоцтво про право на спадщину щодо частини спірного житлового будинку позивачі не отримали з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документу на даний будинок.

Судом встановлено, що померлому ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована по АДРЕСА_1, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується відповідним Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.8).

З виписки із рішення №6 виконкому Чернігівської районної ради народних депутатів від 12.01.1980 р. вбачається, що ОСОБА_5 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на чотири кімнати, житловою площею 54 кв.м в АДРЕСА_1

Встановлено, що будівництво будинку здійснювалось з 1980 року по 2008 рік. Пред'явлена до здачі ОСОБА_5 в експлуатацію частина житлового будинку (квартира АДРЕСА_1 була прийнята комісією, що підтверджується відповідним актом прийому в експлуатацію житлового будинку, який був затверджений рішенням Деснянського райвиконкому від 08.12.2008 року №332 (а.с.57, 9). Готовність (100%) об'єкта нерухомості також підтверджена відповідним технічним паспортом, виготовленим року (а.с.14-16).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.3 ст. 3 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація. Визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку не передбачено.

За змістом ст. 331 ЦК України об'єктом незавершеного будівництва є нерухома річ в процесі створення, яка характеризується тим, що право власності на таку нерухому річ, як закінчену будівництвом і введену в експлуатацію, не зареєстровано.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що вимоги про визнання прав та обов'язків забудовника позивачами були заявлені. Однак, в подальшому позивачі, уточнивши свої позовні вимоги, просили визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину житлового будинку.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5

З копії спадкової справи достовірно встановлено, що 07 липня 2015 року ОСОБА_4, яка є дружиною померлого, подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині (а.с.42).

ОСОБА_4 є пенсіонеркою за віком (а.с.143) та інвалідом І групи (а.с.133, 134) тобто непрацездатною особою.

Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що рішення суду першої інстанції стосовно вимог щодо оформлення прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 безпосередньо стосується законних прав та обов'язків його дружини ОСОБА_4, яка входить до кола спадкоємців, має право на обов'язкову частку у спадщині, проте не була залучена до участі у справі.

Відповідно до положень п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

Зважаючи, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2016 року скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з наведених вище підстав. Разом з тим, зазначені обставини не перешкоджають позивачам звернутися до суду з позовом до належних відповідачів, відповідно до вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного із позивачів належить стягнути по 2909 грн. 65 коп. судового збору на користь держави за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу, звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376 ч.3 п.4, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 2909 грн. 65 коп. з кожного судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції на розрахунковий рахунок: 0002, отримувач - УК у м.Чернігові/м.Чернігів/22030101, , банк одержувача: ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО: 853592.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повна постанова складена 13.04.2018 р.

Головуючий:Судді: