АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/129/17Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/408/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Танцюра О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/129/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року, ухваленого суддею Варневич Л.Б., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 липня 2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

в січні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 27 897 (двадцять сім тисяч вісімсот дев'яносто сім) гривень 39 копійок за кредитним договором №б/н від 13 липня 2011 року, яка складається з наступного: 877 (вісімсот сімдесят сім) гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом, 21 275 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят п'ять) гривень 72 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 939 (три тисячі дев'ятсот тридцять дев'ять) гривень 75 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 (п'ятсот) гривень - штраф (фіксована частина), 1 304 (одна тисяча триста чотири) гривні 64 копійки - штраф (процентна складова). Крім цього, просили стягнути судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" зазначило, що відповідно до кредитного договору №б/н від 13 липня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 1 100 (одна тисяча сто) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав умови договору, а відповідач не виконував належним чином зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 липня 2011 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року по цивільній справі №601/129/17 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк", стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ КБ "Приватбанк" зазначило, що згідно з умовами кредитного договору від 13 липня 2011 року, відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в умовах кредитного договору та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У судове засідання сторони не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до вимог ст.372 ч.2 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач знав про порушення свого права по Договору №б/н від 13 липня 2011 року з часу сплати останнього платежу, а тому перебіг позовної давності розпочався з дати, яка слідує за датою наступного місячного платежу, а саме з 22 травня 2013 року та закінчився 22 травня 2016 року. Позовна заява надійшла до суду 30 січня 2017 року, що свідчить про пропуск позивачем строків позовної давності.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає чинному законодавству.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 13 липня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 1 100 (одна тисяча сто) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В пункті 1.1.1.45. Умов визначено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна". 30 днів пільгового періоду", з якою ознайомлений та погодився відповідач, про що свідчить його підпис, передбачено, що розмір щомісячних платежів (які включають в себе плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 2.1.1.12.4. Умов визначено, що проценти за використання кредиту (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту засоби, з дня списання суми карткового рахунку.

Згідно пункту 2.1.1.12.4. Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша та третя статті 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за кредитом, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13 липня 2011 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 31 грудня 2016 року, останній платіж для погашення заборгованості був проведений 22 квітня 2013 року у сумі 400 (чотириста) гривень (а.с. 4).

Таким чином, строк позовної давності наступив 22 травня 2016 року, позивач звернувся в суд з позовом 30 січня 2017 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

В запереченні на позовну заяву відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.74).

Що стосується доводів апелянта з приводу неправильного застосування у спірних правовідносинах положень частини першої статті 1048 ЦК України, зокрема відносно права на одержання від позичальника процентів від суми позики, колегія зазначає таке.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору, з урахуванням строку користування відповідачем грошовими коштами, погоджено розмір процентів, визначено порядок їх нарахування банком та сплати позичальником, тому в даному випадку нараховані за користування коштами проценти, передбачені договором, можуть підлягати стягненню з дати сплати боржником останнього платежу, але в межах строку позовної давності, зокрема і в межах строку позовної давності за вимогою про повернення основної суми кредиту.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 21 березня 2018 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 травня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак