Єдиний унікальний номер 225/3266/18 Номер провадження 22-ц/4804/239/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Кішкіної І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 справу № 225/3266/18 за апеляційними скаргами заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 (суддя першої інстанції Качаленко Є.В.), -

В С Т А Н О В И В :

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зазначала, що 25 жовтня 2007 року її батько ОСОБА_3 подарував їй земельну ділянку площею 600,14 кв.м, яка належала йому на підставі Державного акту про право власності від 05.06.2007 року. Договір дарування був посвідчений нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4

Посилаючись на те, що 29 березня 2010 року її батько помер, що у звязку із втратою документа, який засвідчує її право власності на земельну ділянку, нестачею грошей вона не зареєструвала право власності на земельну ділянку згідно вимог ст. 210 ЦК України, просила встановити факт, що земельна ділянка площею 600,14 кв.м перейшла у її власність на підставі договору дарування від 25 жовтня 2007 року, укладеного між нею та ОСОБА_3, посвідченого нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4

Також зазначила, що договір дарування був укладений за згодою дружини ОСОБА_3, а її матері - ОСОБА_2, з якою вони мешкають разом та яка проти вимог цієї заяви не заперечує (а.с. 1).

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі встановлення юридичного факту повязується із вирішенням питання про право власності, відтак слід виходити з того, що має місце спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження (а.с. 13).

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2Г у своїх апеляційних скаргах (кожна окремо) посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважають, що судом надано неправильну правову оцінку фактичним обставинам справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про те, що у справі вбачається спір про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Між ними відсутній спір про право на земельну ділянку площею 600,14 кв.м, яка розташована по вул. Бердянській № 1 у м. Мелітополі.

Власник земельної ділянки ОСОБА_3, який подарував ОСОБА_1 земельну ділянку, помер. Договір дарування земельної ділянки був укладений зі згоди заінтересованої особи ОСОБА_2, яка є матірю заявника ОСОБА_1 та була дружиною ОСОБА_3

ОСОБА_2 не заперечує проти вимог ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вважають, що за відсутності спору про право у суду є всі підстави для встановлення факту належності ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки на підставі договору дарування. Встановлення даного факту необхідно ОСОБА_1 для державної реєстрації за нею права власності на земельну ділянку (а.с. 21, а.с. 43, а.с. 17, а.с. 52 - 54).

В ухвалі Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 225/3266/18 зазначено, що вона може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У звязку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільну справу № 225/3266/18 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2, з апеляційними скаргами заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі 09 жовтня 2018 року передано до Донецького апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 09.10.2018 року визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач ОСОБА_5, судді Кішкіна І.В., Канурна О.Д. (а.с. 40).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року справу № 225/3266/18 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2, за апеляційними скаргами заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року прийнято до провадження Донецького апеляційного суду.

Заявником ОСОБА_1 копію апеляційної скарги заінтересованої особи ОСОБА_2 отримано 23 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 74)

Заінтересованою особою ОСОБА_2 копію апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 отримано 23 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 75).

Письмові відзиви на апеляційні скарги учасниками справи на час розгляду справи не надані.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заявник ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду 07 листопада 2018 року не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Судові повістки - повідомлення про розгляд справи 07 листопада 2018 року ними отримані 31 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 80, а.с. 81).

Заявник ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 апеляційний суд про причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

В матеріалах справи є заяви заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2 від 29 вересня 2018 року, адресовані апеляційному суду Донецької області, про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 48, а.с. 61).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2, явка яких у судове засідання обовязковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 задоволенню не підлягають. До таких висновків апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 ст. 5 ЦПК).

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тобто, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження.

Зазначений у частині першій ст. 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є вичерпним, за змістом частини другої ст. 315 ЦПК України суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У цій справі заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення в порядку окремого провадження факту, що має юридичне значення, а саме, просила встановити юридичний факт, що земельна ділянка площею 600,14 кв.м, яка розташована за адресою: м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, перейшла у її власність на підставі договору дарування від 25 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та нею, посвідченого нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 Посилалась на те, що нею втрачений документ - договір дарування від 25 жовтня 2007 року, який посвідчує її право власності на цю земельну ділянку, що встановлення даного факту їй необхідно для державної реєстрації її права власності на земельну ділянку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у цій справі встановлення юридичного факту повязується із вирішенням питання про право власності.

Такий висновок суду ґрунтується на положеннях ст. 392 ЦК України, згідно яких в разі втрати власником майна документа, який засвідчує його право власності, власник майна може предявити позов про визнання його права власності.

Тобто, ст. 392 ЦК України визначено конкретний спосіб захисту права власності заявника ОСОБА_1 - шляхом предявлення позову, тобто в позовному, а не в окремому провадженні.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що в провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку площею 600,14 кв.м на підставі договору дарування від 25 жовтня 2007 року, яка ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 22 травня 2018 року передана за підсудністю до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановою апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2018 року у справі № 225/2378/18 ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 22 травня 2018 року залишена без змін; ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 серпня 2018 року справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку прийнята до розгляду і на теперішній час не розглянута.

Незважаючи на те, що в провадженні суду є справа № 225/2378/18 зі спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про той самий предмет - про визнання права власності на земельну ділянку площею 600,14 кв.м, яка розташована за адресою: м. Мелітополь вул. Бердянська, 1, на підставі договору дарування від 25 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 03 липня 2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що земельна ділянка площею 600,14 кв.м, яка розташована за адресою: м. Мелітополь вул. Бердянська, 1, перейшла у власність ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 25 жовтня 2007 року, в порядку окремого провадження, стверджуючи про відсутність спору про право між нею та ОСОБА_2

Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень спір про право на земельну ділянку площею 600,14 кв.м, яка розташована за адресою: м. Мелітополь, вул. Бердянська, 1, фактично існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, за якою вже зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року у звязку із укладенням договору купівлі-продажу будинку 10 листопада 2006 року (справи № 320/4542/16-ц, 2-2585/11).

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 04 липня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

ОСОБА_7