Справа № 417/5042/17
Провадження № 2/417/62/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"13" лютого 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участі секретаря Білянської О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

26.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 14.06.2008 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Металістської сільської ради Словяносербського району Луганської області, актовий запис №4.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею і перебувають на її утриманні.

На разі шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Між ними часто відбуваються сварки і непорозуміння, свідками яких постійно стають їхні діти, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини. Спільне господарство припинили вести задовго до подачі позову, мають окремий бюджет. Спроби примирення не дали позитивних наслідків. Між сторонами немає почуттів кохання, взаємоповаги один до одного. Збереження сімї неможливе і суперечить їхнім інтересам.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримує. (а.с.16).

Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надав відзив в якому зазначив, що між ним і позивачем ОСОБА_1 було укладено шлюб 14.06.2008 року, актовий запис №4. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб існує лише формально, фактичних шлюбних відносин не мають. Постійні розбіжності між ними призвели до втрати почуття взаємоповаги, взаєморозуміння, кохання. Спроби зберегти шлюб не надали позитивних результатів. Спільне господарство припинили вести задовго до подачі позовної заяви. Проживають окремо. Збереження сімї неможливе і суперечить їхнім інтересам. Щодо розірвання шлюбу заперечень не має. Питання щодо місця знаходження неповнолітніх дітей вирішено - діти залишаються проживати з позивачем. Просить розірвати шлюб та розглянути справу у його відсутність (а.с.12-13).

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №067950, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Іванова), 14 червня 2008 року укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Металістської сільської ради Словяносербського району Луганської області, актовий запис №4(а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про народження серія 1-ЕД №114494 та серії І-ЕД №258039(а.с.9-10).

Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені протягом тривалого часу, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву в якому просив розірвати шлюб, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В позовній заяві позивач просить залишити їй шлюбне прізвище «Ткаченко».

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір згідно квитанції від 25.12.2017 року (а.с.1) в сумі 640,00 гривень, але ж з заявою про стягнення судового збору з відповідача на її користь позивач не звернулася.

Керуючись ст. ст. 7, 12,13,81, 141, 200,258, 259, 263-265, 273,354, 355 ЦПК України, ст. ст. 104, 112-115 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Іванова), зареєстрований 14 червня 2008 року виконавчим комітетом Металістської сільської ради Словяносербського району Луганської області, актовий запис №4.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище "Ткаченко".

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Рукас