Ухвала

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 127/21323/17

провадження № 61-8597ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від

20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розглядцу цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 3 січня 2018 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання копії ухвали, для сплати судового збору.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, у редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року матеріали касаційного провадження були передані до Верховного Суду.

У лютому 2018 року до Верховного Суду ОСОБА_1 надіслала заяву про усунення недоліків

у якій просила звільнити її сплати судового збору, посилаючись на пункт 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та те, що вона не працює, на її утриманні знаходиться малолітній син, а розмір аліментів, який сплачує відповідач не забезпечує

в повній мірі всіх витрат на утримання дитини.

Заява про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

За змістом частини першої, статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, визначених у частині цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року вбачається, що скаржник - ОСОБА_1 є відповідачем по справі,

а тому вона не підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Наведені ОСОБА_3 інші обставини та докази, надані нею на обґрунтування звільнення від сплати судового збору, не є достатніми підставами для її задоволення заяви про звільнення сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 недоліки, зазначені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 грудня 2017 року не усунула, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик