Ухвала

Іменем України

16 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 752/26862/17

провадження № 61-45165ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київстар», подану представником Петровим ОлегомЕдуардовичем, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Київстар» про захист прав споживача, у якому просила зобов'язати відповідача надати їй інформацію та геолокацію щодо автора смс-повідомлень НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які надійшли з абонентських номерів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на абонентський номер НОМЕР_3 у період з 00.00 год 01 серпня 2017 року по 14 грудня 2017 року, у тому числі час відправлення й отримання смс-повідомлень та їх текст, а також відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн та судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2017 рокувідкрито провадження у вказаній справі.

21 червня 2018 року ОСОБА_5 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Київстар» вчинення дій щодо знищення інформації вхідних дзвінків та смс-повідомлень, що почали надходити з серпня 2017 року на абонентський номер телефону НОМЕР_3, який знаходиться у її користуванні, та її електронну пошту, а також заборони знищення інформації про геолокацію щодо автора смс-повідомлень.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ПрАТ «Київстар» вчиняти дії щодо знищення інформації вхідних дзвінків та смс-повідомлень, що почали надходити з серпня 2017 року на абонентський номер телефону НОМЕР_3, який знаходиться в користуванні ОСОБА_5, та електронну пошту ОСОБА_5, а також заборонено знищення інформації про геолокацію щодо автора смс-повідомлень.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості її припущень про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних її прав та інтересів, за захистом яких вона звернулася.

У жовтні 2018 року ПрАТ «Київстар» через свого представника Петрова О. Е. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення.

Заявник зазначає, що ухвала суду першої інстанції не містить жодних висновків щодо оцінки доказів в обґрунтування наявності фактичних обставин, з якими закон пов'язує застосування відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника. Крім того, вказує, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано вимоги пункту 7 частини першої статті 39 Закону України «Про телекомунікації», відповідно до якого оператори телекомунікацій зобов'язані зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом. Тому посилання на те, що невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання рішення суду, є помилковими, оскільки оператори телекомунікацій зберігають записи про надані телекомунікаційні послуги протягом трьох років, а не одного року, як вказує позивач.

Разом з тим, ПрАТ «Київстар» посилається на те, що у нього не має доступу до електронної пошти абонентів, будь-які відомості щодо електронної пошти та геолокації не відносяться до телекомунікаційних послуг. Зазначає, що авторів смс-повідомлень ідентифікувати неможливо, якщо такі повідомлення надсилалися з номера НОМЕР_1, що позбавляє його технічної можливості виконати ухвалу суду про забезпечення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам. При оцінці зазначеної співмірності, слід враховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, щов обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 вказувала на те, що 01 червня 2016 року між нею та уповноваженою особою ПрАТ «Київстар» Невдобенко Р. В. укладено угоду № 7474047 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку та замовлення (особовий рахунок №НОМЕР_4), відповідно до яких в її користування з 01 червня 2016 року був наданий абонентський номер НОМЕР_3.

З серпня 2017 року на її номер телефону зроблено серію смс-повідомлень, які принижують її честь та гідність, і деякі смс-повідомлення, які взагалі їй незрозумілі по суті. З яких абонентських номерів відправлялися ці смс, їй невідомо. Пошук географічного розташування людини за номером телефону - це послуга, яку надають мобільні оператори. Всі переміщення власника номера фіксуються в автоматичному режимі стільниковими станціями і при необхідності ці відомості можна отримати, відправивши мобільному оператору запит.

У зв'язку з цим ОСОБА_5неодноразово зверталася до відповідача в усній та письмовій формах з проханням надати їй інформацію щодо вхідних дзвінків та смс-повідомлень, що почали надходити з серпня 2017 року на її номер телефону та електронну пошту, а також інформацію про геолокацію щодо автора смс-повідомлень, однак жодної відповіді вона не отримала. Вважає, що відповідач, не надаючи їй вказану інформацію, порушує її законні права та інтереси, а також позбавляє її права звернутися до суду з позовом про захист честі та гідності.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві вчинення дійщодо знищення інформації вхідних дзвінків та смс-повідомлень, що почали надходити з серпня 2017 року на абонентський номер телефону НОМЕР_3, який знаходиться у їїкористуванні, та її електронну пошту, а також заборони знищення інформації про геолокацію щодо автора смс-повідомлень, ОСОБА_5 посилалась на те, що строк зберігання вищевказаної інформації лише один рік і по її справі він закінчується, а тому є підстави вважати, що інформація, яка стосується вхідних дзвінків, смс-повідомлень на її абонентський номер та геолокація щодо автора смс-повідомлень, буде знищена. За таких обставин заявник вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконати рішення суду в разі задоволення позовних вимог буде неможливо.

Встановивши, що застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо знищення інформації безпосередньо пов'язано з предметом позову, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача.

Доводи ПрАТ «Київстар» про те, що інформація про повідомлення на електронну пошту та інформація про геолокацію щодо автора смс-повідомлень не є інформацією про надання телекомунікаційних послуг, яка зазначена у статті 32 Закону України «Про телекомунікації», що позбавляє його технічної можливості виконати дії щодо збереження вказаної інформації, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними, оскільки витребування та зміст інформації, про яку зазначає заявник, є предметом заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість заявлених позовних вимог не досліджується, адже це є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті. Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Посилання заявника на те, що записи про надані телекомунікаційні послуги зберігаються відповідачем у відповідності до пункту 7 частини першої статті39 Закону України «Про телекомунікації» протягом строку позовної давності, тобто протягом трьох років, а не одного року, як стверджувала позивач, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що вказана інформація буде знищена тавиконаня судового рішення у випадку задоволення позову буде неможливим, також визнані судом апеляційної інстанції безпідставними. На час ухвалення оскаржуваних судових рішень зазначена справа не розглянута, рішення по суті позовних вимог не прийнято, в той час як заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, їх значення полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси позивача на випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суди першої та апеляційної інстанцій врахували обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшли правильного висновку щодо співмірності заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Посилання ПрАТ «Київстар» на необґрунтованість заяви про забезпечення позову є безпідставними та такими, що суперечать змісту заходу забезпечення позову та позовним вимогам.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київстар», поданою представником Петровим ОлегомЕдуардовичем, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик