Справа №490/2845/17 12.02.2018
Провадження №22-ц/784/195/18
П О С Т А Н О В А

Єдиний унікальний номер судової справи 490/2845/17

Провадження №22-ц/784/195/18

Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.

Постанова

іменем України

12 лютого 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

-відповідача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та їх представника - ОСОБА_6,

- представника третьої особи - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" - Баштової Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в його інтересах представником ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А. від 15 листопада 2017 року, в приміщенні того ж суду о 09 год.54 хв., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Центральний ВДВС), Приватного підприємства "Премісес" (далі - ПП "Премісес"), ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", Державне підприємство "Сетам", про визнання права власності, визнання недійсними та скасування протоколу, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва та договору купівлі-продажу нерухомого майна,

встановила

31 березня 2017 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до Центрального ВДВС, ПП "Премісес", ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому просив визнати за ним право власності на нежитловий об'єкт по АДРЕСА_1; визнати недійсними та скасувати: протокол № 205636 від 19 жовтня 2016 року, складений ДП "Сетам", про проведення електронних торгів з продажу зазначеного нежитлового об'єкту, згідно якого переможцем торгів визнано ПП "Премісес"; акт про реалізацію предмета іпотеки від 02 листопада 2016 року ВП № 51281147, складеного державним виконавцем Центрального ВДВС; Свідоцтво № 1407 від 09 листопада 2016 року про право власності на вказане нерухоме майно переможця торгів ПП "Премісес", та договір купівлі-продажу від 07 грудня 2016 року, укладений між ПП "Премісес" та покупцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач зазначав, що виконавче провадження, в межах якого здійснено примусову реалізацію належного йому нерухомого майна, проведено за виконавчим листом виданим на виконання заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року по справі № 490/5981/15-ц за позовом ПАТ "Банк "Фінаси та Кредит" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

-2-

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 березня 2017 року за заявою позивача вказане заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Посилаючись на те, що належне йому на праві власності нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, вибуло з його володіння поза його волею, а відповідач ПП "Премісес" незаконно заволодів вказаним майном, яке в подальшому відчужив за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі ст.ст. 387,388 ЦК України, позивач просив про задоволення позову.

Заперечуючи проти позову, відповідачі, їх представники та представники третіх осіб, посилалися на безпідставність позовних вимог та дотримання чинного законодавства при проведенні електронних торгів з реалізації спірного нерухомого майна.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилався на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та положенням чинного цивільного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третя особа - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", посилались на безпідставність її доводів та реалізацію спірного нерухомого майна у встановленому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що на час проведення виконавчих дій з реалізації арештованого майна заочне рішення суду, за яким стягнуто заборгованість за кредитним договором з відповідача, було чинним, при проведенні електронних торгів та оформленні договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах сторонами додержано усіх вимог цивільного законодавства та законодавства, яке регулює встановлені правила та проведення торгів, а тому дійшов до висновку, що законних підстав для визнання недійсними та скасування, як протоколу про проведення електронних торгів, акту про реалізацію, так і, як наслідок, свідоцтва про право власності на нерухоме майно переможця торгів та укладеного в подальшому договору купівлі-продажу немає.

Суд також виходив з того, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно є неналежним способом захисту цивільного права, а своїм правом щодо пред'явлення вимог про витребування майна від добросовісних набувачів, позивач не скористався та їх добросовісність не оспорював.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що з метою примусового виконання заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості за кредитним договором від 25 березня 2008 року № 83/-08/МБ, 10 березня 2016 року було видано виконавчий лист (т. 2 а.с. 2-3, 182-184).

02 червня 2016 року відкрито виконавче провадження (т.2 а.с.29).

-3-

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 83/-08/МБ між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2, 25 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку нерухоме майно: нежитловий об'єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.8-22).

23 червня 2016 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, згідно з яким описано та накладено арешт на спірний нежитловий об'єкт (т.2 а.с.32-33).

Постановою державного виконавця від 15 червня 2016 року визначено суб'єкта оціночної діяльності, який склав експертний звіт вартості спірного нерухомого майна станом на 18 липня 2016 року, що становила 244 996 грн. (без урахування ПДВ).

Не погодившись з такою оцінкою, 19 серпня 20016 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального ВДВС із заявою про незгоду з оцінкою майна, а 01 вересня 2016 року надіслав заяву про залишення без розгляду його заяви про рецензування звіту (т. 2 а.с.35-88, 93-95).

12 вересня 2016 року державним виконавцем передано документи до Миколаївської філії ДП "Сетам" для здійснення реалізації на електронних торгах арештованого майна, на яке звернуто стягнення (т.2 а.с.96 - 97).

19 жовтня 2016 року відбулись торги з реалізації майна боржника - нежитлового приміщення, загальною площею 461 кв.м та 242,9 кв.м по АДРЕСА_1 та переможцем торгів визнано ПП "Премісес", згідно протоколу проведення електронних торгів № 205636 (т.2 а.с.109-110).

02 листопада 2016 року державним виконавцем Центрального ВДВС складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

09 листопада 2016 року ПП "Премісес" було видано свідоцтво про придбання майна з торгів, запис про право власності №17386326 (т. 2 а.с.125).

07 грудня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. посвідчено договір купівлі - продажу вищевказаного нежитлового об'єкта, між ПП "Премісес" та ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 березня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Постановлено заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та призначено розгляд справи.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС від 22 червня 2017 року закінчено виконавче провадження № 51281147 з примусового виконання виконавчого листа № 490/5981/15-ц від 10 березня 2016 року, з підстави п.5 ч.1 ст.39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження".

Питання про визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не вирішувалось.

У вищезазначеній цивільній справі за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2 після скасування заочного рішення, рішення не постановлено.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на скасування заочного рішення суду на виконання якого здійснено примусову реалізацію належного йому нерухомого майна в межах процедури виконавчого провадження та вибуття майна з володіння поза його волею.

-4-

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За таких обставин, можна зробити висновок про те, що порушення, невизнання або оспорювання права особи на нерухоме майно є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених ч. 1 ст. 215 вказаного Кодексу. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15.

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Порядок реалізації предмета іпотеки визначений статтею 41 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у тому числі у формі електронних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5. Питання реалізації іпотечного майна регулюється також нормами Закону України «Про іпотеку».

Судом не встановлено порушень нормативно визначених правил призначення та проведення електронних торгів та позивач на жодні такі порушення не посилався в обґрунтування позовних вимог.

-5-

Як встановлено, реалізація спірного нерухомого майна відбулася у примусовому порядку у зв'язку з невиконанням позивачем у добровільному порядку рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На думку колегії суддів, обставини щодо скасування (після реалізації арештованого нерухомого майна) заочного рішення суду за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та, у зв'язку з тим призначення справи до розгляду по суті, не є самостійною підставою визнання електронних торгів недійсним.

Вимог про витребування майна від добросовісних набувачів позивач не пред'являв.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача не підлягають стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в його інтересах представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 13 лютого 2018 року