П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Рівне

справа № 559/2786/15-ц

провадження № 22-ц/787/417/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н. В.(суддя-доповідач), Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариств "Укрсиббанк",

представник позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

представник відповідача - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області в складі судді Жуковської О.Ю. від 21 грудня 2017 року, ухвалене в 16 год. 40 хв. в м. Дубно

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Укрсиббанк" про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим та визнання припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 4 червня 2008 року між ним та АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсиббанк" було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого він отримав 39900 дол. США, зі строком повернення до 3 червня 2015 року. Також зазначив, що з метою забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки та між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3 -іпотечний договір.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18.06.2014року стягнуто з нього та поручителя достроково заборгованість за вищезгаданим кредитним договором, яке виконано в повному об'ємі.

Бажаючи продати свою квартиру, позивач з'ясував, що іпотека на неї досі не припинена.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 грудня 2017 року визнано припиненим договір про надання споживчого кредиту №0 від 4.06.2008 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3

Визнано припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_2

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем виконано зобов'язання за виконавчим листом №559/1151 у виконавчому провадженні №46328756, тому підстав для здійснення відповідних нарахувань за договором про надання споживчого кредиту немає.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ "УкрСиббанк" покликається на необґрунтованість вказаного рішення суду.

Вказує, що висновок суду про виконання позивачем в повному обсязі вимог кредитного договору №0 від 4.06.2008 року є помилковим, оскільки ОСОБА_3 було виконано рішення суду, а не умови кредитного договору.

Звертає увагу на те, що звертаючись з позовною заявою в 2014 році ПАТ "УкрСиббанк" не розривав відносин, які склались відповідно до кредитного договору, а лише просив стягнути заборгованість за ним. Тобто кредитний договір продовжив діяти до моменту його виконання.

На підставі цього ПАТ "УкрСиббанк" продовжував нарахування відсотків у відповідності до умов п. 7.8. кредитного договору, згідно яких строк дії договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання договору Сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Зробивши висновок про те, що з боку ПАТ "УкрСиббанк" було вчинено дії, спрямовані на штучне збільшення суми боргу, судом не взято до уваги того факту, що якщо рішення суду набрало законної сили, то боржник повідомлений про нього і може виконати його в добровільному порядку.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Просить її відхилити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнала. Просить її залишити без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 39900 дол. США, що на час укладення договору дорівнювало еквіваленту 193594,80 грн., та зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі.

Згідно п.1.2.2 позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 3 червня 2015 року, якщо тільки не застосовуються інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між сторонами укладено договір іпотеки нерухомого майна № 87333 від 4 червня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 передав відповідачу в іпотеку квартиру загальною площею 60,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в м. Дубно Рівненської області.

Згідно з договором поруки від 4.06.2008 № 208955 ОСОБА_4, виступає поручителем за усіма зобов'язаннями ОСОБА_3, що виникли з договору про надання споживчого кредиту.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 18 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 173137,69 грн. заборгованості за договором кредиту, яка утворилась станом на 26.03.2014року та 1731,38 грн. сплаченого судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили та було звернуте до примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 21.04.2015 року, виконавче провадження №46328756 з примусового виконання виконавчого листа №559/1151, виданого 14.08.2014 року Дубенським міськрайонним судом про стягнення 174690,07 грн. закінчено, в зв'язку з виконанням у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною п'ятою вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов'язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов'язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то воно повинно бути виконано відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання.

Таким чином з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Дубенського міськрайонного суду від 18 червня 2014 року ОСОБА_3 було сплачено кошти в розмірі 160710 грн. та 13980,07 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №1025 від 11 березня 2015 року та №1087 від 18 березня 2015 року.

Однак, дійшовши висновку про припинення зобов'язання за договором кредиту, суд першої інстанції не врахував, що вищевказане судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором виконане боржником через певний проміжок часу - майже через вісім місяців з моменту набрання ним законної сили, не звернув уваги на те, що заборгованість рішенням суду стягнута станом на 26.03.2014року і позикодавець, у разі відсутності іншої домовленості сторін, має право на одержання процентів ( частина перша статті 1048 ЦК України).

Також у разі порушення боржником виконання грошового зобов'язання, кредитор має право вимагати від боржника сплати компенсаторних платежів, санкцій та відшкодування завданих збитків.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач продовжує нараховувати ОСОБА_3 проценти та інші платежі за кредитним договором № 0 від 4 червня 2008 року (а.с.81-89), підставність нарахування яких є предметом розгляду Дубенського міськрайонного суді Рівненської області у цивільній справі 559/968/17 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та понесених збитків, провадження в якій зупинено до розгляду по суті та набрання законної сили рішенням у даній справі.

У зв'язку з наведеним, підстави для припинення кредитного договору відсутні.

Враховуючи викладене, докази того, що заборгованість за кредитним договором №0 від 4 червня 2008 року повністю погашена в матеріалах справи відсутні, а тому суд першої інстанції, не врахувавши вищевикладених правових норм та умов договору, прийшов до помилкового висновку про визнання вказаного договору припиненим.

Також, безпідставним є висновок суду про те, що банк пред'явивши виконавчий документ до виконання через півроку після винесення рішення суду, штучно збільшив суми боргу за рахунок нарахування процентів, оскільки пред'явлення виконавчого документа до виконання протягом, встановленого законом строку, є правом, а не обов'язком стягувача.

В той же час у ОСОБА_3 виник обов'язок по виконанню судового рішення з дня набрання ним законної сили, а не пред'явлення, виданого на його підставі, виконавчого документа до виконання.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

За наведеного, за наявності невиконаного основного зобов'язання за кредитним договором відсутні підстави і для припинення іпотеки, якою він забезпечений.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Таким чином з позивача підлягає стягненню на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір в розмірі 826 грн. 80 коп., сплачений ним при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 526, 599, 631, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 17 Закону України "Про іпотеку", апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 грудня 2017 року задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 21 грудня 2017 року скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим та визнання припиненою іпотеку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4.) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12,) судові витрати, понесені по оплаті судового збору в розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2018року.