Справа № 182/5974/16-ц
Провадження № 2/0182/552/2018
07.02.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,
ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.97).
Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені.
Враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, але на виклик суду не зявилися без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подали, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
На підставі частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1.3.1. Договору за користування кредитним коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00 річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. За користування кредитним коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1.
Погашення нарахованих процентів згідно п. 1.3.4 Договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.
З умовами Договорів відповідачі були ознайомлені та згодні, про що свідчать їхні підписи.
-14 569,00 доларів США кредитна заборгованість;
-3 820,63 доларів США заборгованість по відсоткам.
Таким чином, заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 15.08.2016 року складає 37 173,10 грн., з яких
-11 805,59 грн. пеня за прострочення сплати кредиту;
-25 367,51 грн. пеня за прострочення сплати відсотків (а.с.5-15).
У суду не викликає сумніву той факт, що відповідачі порушили взяті на себе зобовязання за Договором, оскільки не виконали його умови та не повернули банку отримані кошти.
Враховуючи те, що звернення ПАТ «УкрСиббанк» про повернення коштів результатів не принесли, до теперішнього часу відповідачі ухиляються від виконання свого зобовязання перед Банком, суд вважає, що зазначена сума заборгованості повинна бути стягнена з них примусово.
При цьому, суд стягує з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором та процентів за його користування в іноземній валюті, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).
Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.
Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення.
Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).
Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет.
Отже, якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.
Дана правова позиція висловлена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.02.2016 року по справі № 6-1680 цс15.
Судом в ході судового розгляду встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (а.с.57-61).
Виходячи з того, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування кредитом.
Крім того, згідно з вимогами статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню сплачений останнім при подані позовної заяви судовий збір у розмірі 7465 грн. 90 коп. (сім тисяч чотириста шістдесят пять грн. 90 коп.), з кожного по 3732 (три тисячі сімсот тридцять дві) грн. 95 коп.
Керуючись ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,263-265,280 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.
-кредитна заборгованість 14 569,00 доларів США (чотирнадцять тисяч пятсот шістдесят девять доларів США 00 центів);
-заборгованість по процентам 3 820,63 доларів США (три тисячі вісімсот двадцять доларів США 63 центи);
-пеня на прострочення сплати кредиту 11 805,59 грн. (одинадцять тисяч вісімсот пять грн. 59 коп.);
-пеня за прострочення сплати процентів 25 367,51 грн. (двадцять пять тисяч триста шістдесят сім грн. 51 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 7465 (сім тисяч чотириста шістдесят пять) грн. 90 коп., з кожного по 3732 (три тисячі сімсот тридцять дві) грн. 95 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_3