Провадження № 2/522/2453/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М., Школа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення нікчемності заяви про скасування заповіту, встановлення нікчемності заповіту, застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення нікчемності заяви про скасування заповіту, встановлення нікчемності заповіту, застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, відшкодування майнової шкоди.

Позивачка подала до суду клопотання, в якому просила постановити окрему ухвалу про порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, відповідачкою ОСОБА_2 та приватним нотаріусом ОСОБА_3 та надіслати її в прокуратуру Приморського району м. Одеси та Порто-Франківське відділення поліції м.Одеси, де вже відкрито кримінальне провадження по ст. 190 ч. 4 КК України. Номер кримінального провадження 0000847 від 04.04.2018 р.

У судовому засіданні позивачка просила вищевказане клопотання задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, вважає, що в її задоволенні слід відмовити на підставі нижченаведеного.

Згідно ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Так, в своєму клопотанні позивачка, як на підставу постановлення окремої ухвали, посилається на те, що відповідачкою по справі ОСОБА_2 був поданий до Приморського районного суду м. Одеси позов до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (справа № 522/17703/17). За наслідками розгляду вказаної справи, судом 12.12.2017 року постановлено рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) .

Із змісту даної норми вбачається, що докази слід вважати достовірними, якщо фактичні дані, що становлять їх зміст, є правдивими та обєктивно відображають дійсні обставини цивільної справи. Отже, оцінка достовірності доказів є перевіркою доброякісності джерел їх отримання, а також процесу формування фактичних даних. Достовірність доказу це рівень його правдивості, тобто рівень довіри до нього суду.

Згідно п. 39 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції № 2 від 12.06.2009 року, розглядаючи справи, суд має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи. Окремі ухвали можуть бути постановлені і при закінченні розгляду справи без ухвалення рішення (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду) , а також за наявності певних умов й до закінчення її розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що наведені позивачкою підстави для постановлення окремої ухвали не є обґрунтованим та доведеними. Заявник по суті не згодна з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року, а тому має право на його оскарження.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

На підставі наведеного суд не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали, а тому відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 260, 262 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення нікчемності заяви про скасування заповіту, встановлення нікчемності заповіту, застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, відшкодування майнової шкоди відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя