28.02.2018 Справа № 482/2124/17
Провадження № 2/482/51/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Мацоли І.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2004 року та мають спільних неповнолітніх дітей. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин.

З урахуванням викладеного, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоодеського РУЮ Миколаївської області, та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у сумі 1204,80 грн., які складаються з судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін. Просила після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Бондаренко».

Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, просив справу слухати за його відсутності, проти можливості примирення заперечив, не заперечуючи обставин, викладених у позові.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2004 року (свідоцтво про шлюб серії 1-ФП № 088419, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 28.09.2004 р.)

Від спільного життя сторони мають спільних неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( свідоцтво про народження серії І-ФП № 020759 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 15.03.2006 р., та свідоцтво про народження серії І-ФП № 185605, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у мМиколаївській області 28.05.2013 р.)

Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, про що стверджує позивач та що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено, проти можливості примирення заперечують обидва з подружжя.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ст.56 СК України).

На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 704,80 грн.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у розмірі 352 грн. 40 коп.

З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

Стосовно судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 500 грн. слід зазначити наступне.

Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (представником), та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач надала квитанцію прибуткового касового ордеру № 02/12/17 про оплату ФОП ОСОБА_5 500 грн. за складання позовної заяви про розірвання шлюбу.

Доказів про те, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги, позивачем не надано.

Також позивачем не надано суду документів, що підтверджуючих те, що ФОП ОСОБА_5 є особою, яка має право надавати правничу допомогу, тобто, що він є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, не надано доказів надання цією ФОП такої правової допомоги та, відповідно сплату витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, не надано акту прийому виконаних робіт, детального розрахунку витрат за надану правничу допомогу, окрім як квитанції прибуткового касового ордера, тобто, ці витрати не є витратами на правничу допомогу.

Тому, розподіл судових витрат, повязаних зі складанням позовної заяви ФОП ОСОБА_5, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 259,264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 14 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області (актовий запис № 32) між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Бондаренко».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 352,40 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до квитанції № 0.0.942576083.1 від 18 січня 2018 року 352,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_6