Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/184/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 14 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 128. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач на утримання дитини добровільно надає матеріальну допомогу в розмірі 400 грн. в місяць, проте даних коштів на утримання дитини не вистачає. Хоча син і не перебуває на диспансерному обліку у лікарів, проте часто хворіє і на його лікування позивачка витрачає кошти. Крім того, позивачка витрачає кошти на купівлю одягу, на питання пов'язані з навчанням сина та додатковими його заняттями із англійської мови. ОСОБА_1 працює в Яготинській ЦРЛ та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3388 грн без утримань, але цих коштів не вистачає на належне матеріальне забезпечення дитини. Відповідач являється особою працездатною, інших утриманців немає, на хронічні захворювання він не страждає. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та зазначила що на праві приватної власності має квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль НОМЕР_1 2010 року випуску. Проживає з сином у батьків, оскільки не має можливості сплачувати комунальні платежі за користування квартирою. Відповідач іноді купує одяг сину до школи, проте він купує неякісний одяг, який син не бажає носити, бо він з тих чи інших причин або не зручний, або жаркий. Теж саме стосується і взуття.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та зазначив, що він не заперечує сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій формі, в розмірі 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме близно 900-980 грн. на місяць. Є особою працездатною, інших утриманців не має, на даний час працює водієм АЗПМ у ТОВ «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ». Купує час від часу одяг, фрукти сину. Приймає участь у вихованні дитини, проте йому не відомо про те, що син здійснює вивчення англійської мови в позашкільний час.

Так, в судововму засіданні, свідок ОСОБА_4, двоюрідна сестра відповідача, показала, що відповідач бере участь у вихованні дитини, дитина неодноразово приїздила до свого батька під час канукал, батько купував одяг та інші необхідні речі, це мало місце останні три роки.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн..

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3, 10, 11, 51, 53-54), який розірвано згідно рішення Яготинського районного суду від 20.05.2010 року (а.с. 8-9). Від спільного сімейного життя мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні та потребує матеріального забезпечення від відповідача (а.с.6, 7). Позивачка працює та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3388 грн., та сплачувала комунальні послуги за власну квартиру (а.с.5, 12-39), здійснює матеріальне утримання дитини (а.с.79, 80). Позивачка має на праві власності квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль НОМЕР_1 2010 року випуску (а.с.77-78). Відповідач за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримував доходи з БГК «Автолюбитель-1» в розмірі 5200 грн та ТОВ «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ» в розмірі 11976, 14 грн. (а.с.49-50, 87, 88), здійснював частково витрати на утримання дитини (а.с. 52, 55-66, 75-76). Відповідач інших утриманців не має, має задовільний стан здоров'я, нерухомого та рухомого майна не має.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та ті обставини, що дитина потребує матеріального забезпечення, а відповідач працює, є працездатною особою, частково здійснює утримання дитини, інших утриманців не має, не заперечує проти сплати аліментів у твердій грошовій формі, проте враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року, який згідно Закону України «Про державний бджет на 2018 рік» становить 1860 гривень, та кошт, які на утримання дитини надає відповідач, а також вимоги ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та вимоги ст. 182 СК України, де мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховуючи вартість речей для дитини відповідного віку та продуктів харчування, що повинні забезпечувати нормальний ріст та розвиток дитини, а аткож потребу в харчуванні, одязі і розвитку дитини, суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина необхідно стягнути аліменти у розмірі 1100 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року, ст. ст. 80, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», Зконом України «Про державний бджет на 2018 рік», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_6 працюючого водієм у ТОВ «ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ», аліменти на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, зареєстрованої в АДРЕСА_4, мешканки АДРЕСА_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1100 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В межах стягнення платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 14 червня 2018 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.