Номер провадження 2-о/754/176/18
Справа №754/786/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Панченко О.М.

при секретарі Полярній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1986 році він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони. Працював в момент аварії на посаді машиніста парових турбін 7 групи в турбінному цеху №1 Чорнобильської АЕС і з 26 квітня 1986 року по 31 травня 1986 року був залучений до виконання заходів ЦО Чорнобильської АЕС стосовно ліквідації наслідків аварії у складі невоєнізованого формування Чорнобильської АЕС, які полягали у відновленні турбінного обладнання та організації евакуації.

Зауважує, що він звертався до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання йому статусу і видачі посвідчення інваліда війни. Проте, отримав відмову, тому просить суд встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня по 31 травня 1986 року.

У судове засідання заявник не з»явився, його представник направив до суду письмову заяву в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності та про задоволення вимог заяви.

Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА в м. Києві в судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність вказаних вище осіб, на підставі зібраних у справі доказів.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що у 1986 році заявник приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони. Працював в момент аварії на посаді машиніста парових турбін 7 групи в турбінному цеху №1 Чорнобильської АЕС і з 26 квітня 1986 року по 31 травня 1986 року був залучений до виконання заходів ЦО Чорнобильської АЕС стосовно ліквідації наслідків аварії у складі невоєнізованого формування Чорнобильської АЕС, які полягали у відновленні турбінного обладнання та організації евакуації.

Заявник звертався до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання йому статусу і видачі посвідчення інваліда війни. Проте, отримав відмову, тому просить суд встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня по 31 травня 1986 року.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни, крім інших категорій громадян, належать також особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 (надалі за текстом - Положення № 302), посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відповідно пункту 2 зазначеного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни, згідно статті 7 Закону, видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни-інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

Зміст директиви Всесоюзного промислового об'єднання по атомній енергетиці «Союзатоменерго» від 06.12.1982 № 672с мав однозначну вимогу щодо обов'язковості переведення всього персоналу у структуру цивільної оборони в разі виникнення аварії на атомній станції.

Отже, діюче на момент аварії на Чорнобильській АЕС законодавство колишнього СРСР обов'язкової вимоги щодо видання розпорядчого документу про зарахування працівника до складу невоєнізованого формування ЦО підприємства, установи або організації, так само і щодо залучення кожної окремої особи до дій у складі цих формувань не передбачало. Натомість, обов'язок створення формувань Цивільної оборони на всіх без виключення об'єктах народного господарства і зарахування до їх складу максимальної кількості персоналу встановлювало саме Положення про Цивільну оборону СРСР. Відповідно до вимог керівних документів з питань Цивільної оборони до складу зазначених формувань зараховувались всі працівники починаючи з 16-річного віку, за виключенням незначної категорії осіб (вагітні жінки, жінки, які мають малолітніх дітей, особи, які мають мобілізаційні приписи та деякі інші). Облік особового складу цих формувань здійснювався в їх штатно-посадових списках.

Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Таким чином, копії документів, наданих заявником, підтверджують характер його роботи у складі невоєнізованого формування Чорнобильської АЕС, ним були подані до УПСЗН всі необхідні документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, суд знаходить, що Заявником надано достатньо доказів в обґрунтування своїх вимог.

З огляду на те, що встановлення вказаного факту має для Заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, заява підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 2,4,5, 80,81,89,293,294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и.

Встановити факт участі та виконання ОСОБА_1 заходів у складі формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня по 31 травня 1986 року.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору компенсуються за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ