Справа № 521/7601/17
Провадження № 2/521/237/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням -
В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги вмотивовує тим, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані вона, ОСОБА_3 її батько, ОСОБА_4 її брат, та ОСОБА_2 її племінник, зазначена квартира їм не належить, однак вони протягом великого часу в ній проживають та зареєстровані. Відповідач зареєстрований в даній квартирі, проте протягом 3-х років в ній не проживає, ніяких спроб повернутися в квартиру не робив. Речей відповідача в квартири не має, комунальні кошти відповідач ніколи не сплачував. Крім того зазначає, що відповідач отримав багато кредитів, які завчасно не повернув, тому їм постійно дзвонять з вимогами, щодо повернення боргу та повідомлення місця знаходження відповідача. За даних обставин вона вимушена здійснювати додаткові витрати, щодо сплати комунальних послуг. Добровільно відповідач з реєстраційного обліку зніматися не бажає.

Посилаючись на викладене, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 та встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким рішення суду є підставою для зняття, ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, сповіщався за вказаними у справі адресами. В судовому засіданні, яке відбулося 27.07.2017р., заперечував проти позову, посилаючись на те, що він перебував у місцях позбавлення волі з листопада 2007 року по травень 2014 року, та звільнившись прийшов до квартири за місцем своєї реєстрації, однак побачив, що висить замок на кімнаті, де він проживав, його речей в квартирі не було, та його повідомили про те, що випишуть його з квартира за рішенням суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому відповідно до положень ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користуванні житлом.

Відповідно до ст.ст.71, 72 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 не належить позивачу на праві власності, оскільки не є приватизованою. В ній зареєстровані позивач вона, ОСОБА_3 її батько (основний квартиронаймач), ОСОБА_4 її брат, та ОСОБА_2 її племінник, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яку видано 16.05.2017р. ОСББ «Родина-Новоселів 55». (а.с. 10)

В матеріалах справи є заява від 11.05.2017р., підписана сусідами позивача, підписи яких завірені начальником Дільниці № 4 КП ЖКС «Черьомушки», з якої вбачається, що відповідач, який є племінником позивача, з 2014 року і по сьогоднішній день в квартирі не проживає, ніякого майна та речей в квартирі не має. (а.с. 9)

В судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем, що відповідач періодично приходив до спірної квартири, вказуючи, що йому немає куди йти, ключів від квартири у нього ніколи не було, та її братом було повішено замок на кімнату відповідача, в той час коли він повинен був вийти із в`язниці та надано відповідачу відповідь про те, в кімнаті, яку раніше займав відповідач, знаходяться його цінні речі і він нічим допомогти відповідачу не може.

Крім того, як зазначала позивачка, її брат - ОСОБА_5 заперечує проти вселення відповідача до спірної квартири.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не втратив свого інтересу щодо проживання в вищезазначеній квартирі, оскільки приходив до квартири, однак так як ключів у нього від неї не має, та його не впускають до квартири він не має змоги користуватися даною житловою площею.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, у відповідача на законних підставах виникло право користування квартирою, а відсутність його за місцем проживання у строк, передбачений чинним законодавством, обумовлено поважними причинами.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Також, суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.

Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.9, 71,72 ЖК УРСР, ст.16 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН