Справа № 500/3187/18
Провадження № 2/500/2323/18
У Х В А Л А

іменем України

24 травня 2018 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали справи № 500/3187/18 за позовом

первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту

до

державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Міністерство інфраструктури України

про

скасування окремого доручення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із заявою про скасування окремого доручення виконуючого голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за №29 від 04 травня 2018 року щодо проведення процедури закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про морські порти» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за № 937 «Питання забезпечення охорони об′єктів державної та інших форм власності», виходячи з потреб відокремленого підрозділу. Звернення до суду пов′язане із вимогами ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди».

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Позовні вимоги стосуються скасування окремого доручення виконуючого голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за №29 від 04 травня 2018 року у порядку, передбаченому вимогами Закону України «Про колективні договори і угоди».

У разі, якщо обставини позовних вимог пов′язані з господарською діяльністю, відповідно до вимог ст. 12 ГПК України вказана справа підвідомча господарським судам.

Разом із тим, постановою судової палати у господарських справах, судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за №3-115гс17 від 07 червня 2017 року, з посиланням на правову позицію за ухвалою Верховного Суду України від 07 травня 2009 року у справі № 6-22269св08 визначено, що розбіжності, які виникли між сторонами соціально-трудових відносин щодо виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень згідно з статтею 2 Закону України Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) визначено як колективний трудовий спір (конфлікт). Цим же Законом установлено окремий (позасудовий) порядок вирішення колективного трудового спору, який передбачає формування вимог найманих робітників до роботодавця у їх задоволенні, вирішення колективного трудового спору примирною комісією. Можливість судового порядку розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) не передбачена, крім визначених законом випадків. Цей законодавчий акт передбачає примирно-третейську процедуру та систему організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін.

Відповідно до статті 2 Закону України Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) колективний трудовий спір (конфлікт) це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю.

Відтак, колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом із питань: установлення нових або змін чинних соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення або зміни колективного договору, виконання колективного договору або його окремих положень.

Оскільки при трудових конфліктах має місце зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин, то в такому разі застосовується примирно-третейський порядок їх вирішення.

Безпосереднє вирішення у судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23, 25 Законом України Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), частині пятій статті 20, частинах другій, четвертій статті 42 Закони України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності.

Вказана обставина є такою, що у відповідності до вимог ст. 196 ч.1 п.1 ЦПК України зумовлює відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 260 ЦПК України

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство інфраструктури України про скасування окремого доручення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1