Справа № 161/157/18
Провадження № 2/161/1066/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 лютого 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 серпня 2015 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач зареєстрована у спірному житловому будинку, однак, не проживає у ньому з 2003 року без поважних причин. Місце її проживання невідоме, оскільки вона не бажає повідомляти свою адресу, ухиляється від спілкування з ним та дітьми, а тому він позбавлений можливості зняти її з реєстрації за її власною заявою. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалено заочне рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в даному житловому приміщення з 2003 року. Як зазначив позивач в позовній заяві, то її місце проживання невідоме, вона не бажає повідомляти свою адресу, оскільки вона постійно міняє своє місце проживання залежно від того, з яким чоловіком живе. ОСОБА_2 ухиляється від спілкування з батьком, позивачем по справі, та зі своїми дітьми, що позбавляє його можливості в добровільному порядку зняти відповідача з реєстрації за її власною заявою.

Факт її не проживання стверджується актом комісії Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області, в якому зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована, однак з 2003 року не проживає в АДРЕСА_1, що підтвердили сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 18). Оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірному приміщенні, то є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська