Справа № 2-1782/10
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2018 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді : Ганкіної І.А.,

секретаря судового засідання: Жигарової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ :

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Дане подання мотивоване тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. перебуває виконавче провадження №55939860 щодо виконання виконавчого листа №2-1782/10 від 12.06.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008 року в розмірі 5276193 грн. 21 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008 року в розмірі 646163 грн. 15 коп. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «БМ БАНК» за вказаним вище виконавчим листом становить 5 922 356 грн. 36 коп.

Постановою приватного виконавця від 05.03.2018 року відкрито вказане вище виконавче провадження та постанову скеровано рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення на поштові адреси боржника та стягувача.

Однак, боржником поштове відправлення не отримано, оскільки останнє повернулось за закінченням терміну зберігання.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Незважаючи на викладену вище норму приватним виконавцем здійснено запит в ГУ ДМС у Вінницькій області і відповіддю від 25.04.2018 року ГУ ДМС у Вінницькій області підтверджено місце реєстрації боржника: АДРЕСА_1.

Постановою приватного виконавця від 05.03.2018 року накладено арешт на майно боржника, однак згідно відомостей електронних реєстрів у боржника відсутнє нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення.

Згідно відповіді РСЦ МВС в м. Києві від 21.03.2018 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді РСЦ МВС в м. Києві від 23.03.2018 року №31/26-4317 арешт на майно ОСОБА_2, накласти неможливо, оскільки згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС за даним громадянином транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей ДФС України та ПФ України на запити приватного виконавця ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває та пенсій не отримує.

Незважаючи на вимогу приватного виконавця, викладену в постанові про відкриття виконавчого провадження, боржником не подано декларацію про майно та доходи у встановлений строк.

Згідно відповіді ГУ ДМС України в м. Києві боржник двічі документований паспортами України для виїзду за кордон.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник за період з 12.06.2014 року по 08.03.2018 року п'ятнадцять разів перетинав кордон України, тобто п'ятнадцять разів за вказаний період здійснював виїзди за межі кордону України (переважно до Туреччини) та повертався.

Таким чином, вжиті приватним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду боржником, боржник ухиляється від виконання рішення суду.

З огляду на викладене вище та враховуючи тривале невиконання боржником рішення суду, постійні виїзди боржника за межі території України, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є співмірним та ефективним заходом для забезпечення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання необґрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. перебуває виконавче провадження №55939860 щодо виконання виконавчого листа №2-1782/10 від 12.06.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №519/090608 від 09.06.2008 року в розмірі 5276193 грн. 21 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №473/280308 від 28.03.2008 року в розмірі 646163 грн. 15 коп. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «БМ БАНК» за вказаним вище виконавчим листом становить 5 922 356 грн. 36 коп.

Постановою приватного виконавця від 05.03.2018 року відкрито вказане вище виконавче провадження та постанову скеровано рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення на поштові адреси боржника та стягувача.

Боржником поштове відправлення не отримано, оскільки останнє повернулось за закінченням терміну зберігання.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Приватним виконавцем здійснено запит в ГУ ДМС у Вінницькій області і відповіддю від 25.04.2018 року ГУ ДМС у Вінницькій області підтверджено місце реєстрації боржника: АДРЕСА_1.

Постановою приватного виконавця від 05.03.2018 року накладено арешт на майно боржника, однак згідно відомостей електронних реєстрів у боржника відсутнє нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення.

Згідно відповіді РСЦ МВС в м. Києві від 21.03.2018 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді РСЦ МВС в м. Києві від 23.03.2018 року №31/26-4317 арешт на майно ОСОБА_2, накласти неможливо, оскільки згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС за даним громадянином транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей ДФС України та ПФ України на запити приватного виконавця ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває та пенсій не отримує.

Боржником не подано декларацію про майно та доходи у встановлений строк.

Згідно відповіді ГУ ДМС України в м. Києві боржник двічі документований паспортами України для виїзду за кордон.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник за період з 12.06.2014 року по 08.03.2018 року п'ятнадцять разів перетинав кордон України, тобто п'ятнадцять разів за вказаний період здійснював виїзди за межі кордону України (переважно до Туреччини) та повертався.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Положеннями ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути засноване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження; суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

При цьому, суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов'язку. Тобто, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення; боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, доказів умислу боржника на злісне ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, суду не надано (зокрема, не надано доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця, до матеріалів подання додано лише копії конвертів про надсилання боржнику ОСОБА_2 поштової кореспонденції).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.353,354,441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Ганкіна