Головуючий суду 1 інстанції - Попова О.М.
Доповідач -Орлов І.В.
Провадження № 22ц/782/965/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового

засідання: Подрябінкіна Я.Г.,

представника заінтересованої

особи: ОСОБА_3,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_4

заінтересована особа: Білокуракинське об'єднане управління Пенсійного фонду України

Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року (суддя Попова О.М.) у справі № 426/20902/17 за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення , -

в с т а н о в и в :

14 листопада 2017 року ОСОБА_5 (далі заявник) звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення юридичного факту. ОСОБА_4 просив встановити, що його батько - пенсіонер з числа військовослужбовців ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день своєї смерті, яка трапилася ІНФОРМАЦІЯ_4, разом із заявником постійно проживав за адресою: АДРЕСА_3. Встановити даний факт заявник бажав з метою одержання недоотриманої батьком за життя пенсії, а також для отримання виплат на поховання.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року заяву задоволено. Суд встановив факт постійного проживання ОСОБА_5 на момент смерті разом із сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (ОУ ПФУ) Луганської області (далі скаржник), посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволені заяви.

В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначив, що за життя пенсіонер з числа військовослужбовців - ОСОБА_5 перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Луганській області. Суд першої інстанції помилково розглянув справу за участю Білокуракинського ОУ ПФУ України Луганської області як заінтересованої особи, оскільки Білокуракинське управління не має ніякого відношення до нарахування та виплати пенсії ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Білокуракинського об'єднаного управління ПФУ Луганської області, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

У рішенні від 27 листопада 2017 року суд першої інстанції зробив висновок про доведеність не пов'язаного з наступним вирішенням спору про право юридичного факту за встановленням якого в порядку окремого провадження звернувся громадянин ОСОБА_5.

Апеляційний суд з таким висновком не погоджується, оскільки він базується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Луганську Луганської області у віці 89 років помер ОСОБА_5, про що 13 жовтня 2017 року Сватівський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області складено відповідний актовий запис № 464 (а. с. 12).

За паспортними даними місце мешкання ОСОБА_5 з 23 травня 1978 року було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.10).

Заявник - ОСОБА_4, реєстрацію місця мешкання якого з 10 жовтня 1987 року проведено за адресою: АДРЕСА_2, доводиться ОСОБА_5 сином (а. с. 3-5).

З витребуваних під час апеляційного перегляду доказів встановлено, що ОСОБА_5, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно електронної бази даних пенсіонерів силових структур Луганської області, пенсія ОСОБА_6 виплачена по 31 липня 2014 року. ОСОБА_5 знятий з обліку з 01 серпня 2014 року у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_5. За поновленням виплати пенсії як внутрішньо переміщена особа він не звертався, пенсія за період з січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 йому не нараховувалася та не виплачувалася (а. с. 72).

Відповідно до положень статей 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України (статей 235, 236 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року на час ухвалення оскаржуваного рішення), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України (частина 2 статті 256 ЦПК попередньої редакції), у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, юридичний факт - це обставина (подія або дія), яка є умовою застосування юридичної норми. В окремому провадженні суд вирішує спір про факт (стан), але не спір про право цивільне, тому що метою такого виду непозовного цивільного судочинства є лише встановлення наявності або відсутності певних життєвих обставин з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Під час визначення предмету доказування у зазначеній категорії справ мають враховуватися норми матеріального права. Виходячи із зазначеної в заяві мети, суд також повинен правильно визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Факт, який просив встановити заявник, пов'язувався із застосуванням норм матеріального права, а саме - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до статті 61 Закону № 2262-XII, члени сім'ї, які проживали разом із пенсіонером з числа військовослужбовців на день його смерті, мають право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім'ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п'ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб Для отримання допомоги на поховання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов'язалась поховати померлого, необхідно звернутися до органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер за життя перебував на обліку.

Апеляційним переглядом встановлено, що пенсіонер з числа військовослужбовців - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 01 серпня 2014 року перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Луганській області. За життя громадянин ОСОБА_5 за поновленням виплати пенсії як внутрішньо переміщена особа не звертався. Таким чином, питання про те, які саме суми (їхній розмір, період нарахування) з серпня 2014 року підлягали виплаті і залишилися недоодержаними пенсіонером ОСОБА_5 у зв'язку з його смертю є невирішеним, тобто - спірним.

Апеляційний суд погоджується з доводами скарги про те, що місцевий суд не залучив до участі у розгляді справи Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, де померлий ОСОБА_5 за життя перебував на обліку як пенсіонер з числа військовослужбовців та куди безпосередньо мав звернутися заявник для отримання відповідної допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України (частини 4 статті 256 ЦПК України у редакції на час ухвалення рішення), суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Висновок суду першої інстанції про те, що встановлення зазначеного у заяві ОСОБА_5 юридичного факту не пов'язане з наступним вирішенням спору про право є помилковим. За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню, а заява залишенню без розгляду, з роз'ясненням заявнику його права на звернення з позовом на загальних підставах з дотриманням правил підвідомчості та підсудності.

Керуючись частиною 4 статті 315, пунктом 4 частини 1 статті 374, статтями 367, 368, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 27 листопада 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складання повного тексту постанови - 13 лютого 2018 року.

Головуючий: Орлов І.В.

Судді: Авалян Н.М.

Кострицький В.В.