ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/5019/16-ц

провадження № 22-ц/781/80/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Чельник О.І.,

суддів: Авраменко Т.М., Кіселика С.А.,

секретаря: Двоєнко А.І.

за участі відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 серпня 2017 року у складі судді Іванової Л.А. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову вказала, що в порядку спадкування за заповітом вона набула у власність квартиру №39 загальною площею 52,92 кв. м, у тому числі житловою площею 33,42 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 19 липня 1999 року державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1-2148. 19 липня 1999 року зазначена квартира, як об'єкт нерухомого майна, була зареєстрована за позивачем, як власником, у Кіровоградському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації, про що зроблено відповідний запис в реєстровій книзі за №5089/17, а на вказаному вище свідоцтві про право власності на спадщину за заповітом зроблено відповідний реєстраційний напис. Посилалась на те, що після набуття права власності на квартиру №39 позивач в ній постійно не проживала, а лише періодично, раз у два-три роки, приїздила з Республіки Казахстан, проте, комунальні платежі сплачувала регулярно через знайому їй особу - ОСОБА_7, який проживає за адресою: АДРЕСА_2. На початку травня 2016 року ОСОБА_7 повідомив позивача, що невідомі особи зламали вхідні двері до квартири №39 та замінили їх іншими з новим замком. Крім того, прибувши до квартири №39 ОСОБА_7 з'ясував, що зміну дверей здійснила невідома йому особа. Зазначена особа представилась ОСОБА_7 новим власником квартири №39 та візуально продемонструвала йому ксерокопію нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, на що ОСОБА_7 продемонстрував даній особі ксерокопію свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видану на ім'я позивача. Оскільки в той час біля квартири були присутні працівники поліції, викликані ОСОБА_7, вони порадили вирішувати спірні питання щодо права власності на квартиру №39 в порядку цивільного судочинства. Зазначала, що ОСОБА_4, як власнику вказаної квартири, був відкритий особовий рахунок НОМЕР_2 для сплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 липня 1999 року, а також, у період з 2006 року по 2013 рік позивач, як власник квартири №39, укладала договори про надання послуг теплопостачання, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії та газу, а у період з 2006 року по 2016 рік саме позивач особисто або через ОСОБА_7 регулярно сплачувала послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії та газу, на утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна, сформованою 01 червня 2016 р. за №60421959, 20.04.2016 року о 17:18:50 відбулась реєстрація права власності на квартиру №39 за ОСОБА_8, реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України НОМЕР_3, виданий 14 березня 2002 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області, відомості про що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21 квітня 2016 року о 10:40:49. При цьому підставою для прийняття рішення про реєстрацію став договір купівлі-продажу №550, укладений 20.04.2016 року між невідомою особою та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В.

Вказувала, що зі змісту Інформаційної довідки їй стало відомо, що 16 травня 2016 року о 12:42:08 відбулась реєстрація переходу права власності на квартиру за ОСОБА_1, відомості про що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23 травня 2016 року о 13:49:13, підставою для прийняття вказаного вище рішення про реєстрацію став договір купівлі-продажу №468, укладений 16 травня 2016 року між ОСОБА_8 та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Я.В.

Зазначала, що квартира №39 за договором купівлі-продажу №468 була придбана відповідачем по ціні 145500,00 грн., в той час, як оціночна вартість квартири №39 на підставі звіту оцінювача від 29.04.2016 року на той момент становила 145265,00 грн. Разом із тим вона ніколи не відчужувала право власності на зазначену квартиру жодній з осіб, у тому числі, ОСОБА_8, та ніяких документів з жодною особою, у тому числі з ОСОБА_8 не підписувала та не уповноважувала інших осіб на вчинення таких дій від свого імені та в своїх інтересах.

Таким чином, вважає, що 20 квітня 2016 року спірна квартира вибула з її володіння, як власника, незаконно та поза її волею, шляхом відчуження квартири невідомою особою за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_8, який у свою чергу за наступним договором купівлі-продажу вже 16 травня 2016 року відчужив спірне нерухоме майно на користь відповідача ОСОБА_1, внаслідок чого до останнього за незаконним договором перейшли всі правомочності власника квартири АДРЕСА_1, які до 20.04.2016 року належали виключно позивачеві.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 квартиру №39, загальною площею 52,92 кв. м, у тому числі житловою площею 33,42 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як об'єкт житлової нерухомості за №01.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 серпня 2017 року позов задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 квартиру №39, загальною площею 52,92 кв. м, у тому числі житловою площею 33,42 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як об'єкт житлової нерухомості за № 01. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначав, що судом першої інстанції не було взято до уваги докази, надані приватним нотаріусом Тєрєховою С.В., якими підтверджується факт виникнення правовідносин при придбанні квартири у 1995 році між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Крім того, не було долучено матеріали нотаріальної справи щодо укладання договору купівлі-продажу від 15 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Я.В. Вважає, що вказаною угодою купівлі-продажу від 15 травня 2016 року не було порушено право сторонніх осіб. Зокрема, посилався на порушення судом норм процесуального права та вказав, що не був жодним чином повідомлений про час розгляду справи, а тому був позбавлений свого законного права на надання до суду доказів та свідчень в ході судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що судом було встановлено факт вибуття квартири АДРЕСА_1 з володіння позивача ОСОБА_4 не з її волі, а тому позивач має право вимагати від відповідача ОСОБА_1, як набувача за договором купівлі-продажу квартири від 16 травня 2016 року, укладеним з продавцем ОСОБА_8, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценком Я.В., зареєстрованим в реєстрі за №468, повернення з володіння ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 липня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-2148, ОСОБА_4 належить квартира під АДРЕСА_1. Спірна квартира належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло за №3851, виданого 28 травня 1993 року Кіровоградською міською радою народних депутатів, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 31 травня 1993 року за № 5089/17п (а.с.11).

Відповідно до архівної довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (далі по тексту ОКП «Кіровоградське ООБТІ») від 30 травня 2016 року №24312 право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом на 01.01.2013 року зареєстроване за ОСОБА_4, реєстрова книга №17, запис № 5089 (а.с.16).

Як убачається з листа КП «ЖЕО №2» Кіровоградської міської ради від 16 червня 2016 року №756 ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, був відкритий особовий рахунок НОМЕР_2 на сплату послуг на утримання будинку та прибудинкової території на підставі свідоцтва про право на спадщину АВВ 191121 від 19 липня 1999 року. Оплата спожитих послуг в період 2013-2016 роки здійснювалась 01.10.2013 - 982,32 грн., 01.09.2014 - 1000,00 грн., 01.02.2015 - 580,00 грн., 01.12.2015 - 920,00 грн. На час видачі довідки борги за послуги з утримання будинків та прибудинкової території відсутні, у квартирі за вищенаведеною адресою ніхто не зареєстрований (а.с.17).

Крім того, ОСОБА_4 були укладені договори про надання послуг з газопостачання від 08.08.2006 року №78431, договір про користування електричною енергією від 29.07.2010 року №0113042, договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від ТЕЦ від 09.10.2013 року № за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18-21).

Судом також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 16 травня 2016 року між ОСОБА_8, як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №468, продавець продав належну йому на праві приватної власності квартиру у власність покупця, а покупець купив її, сплативши за неї обговорену грошову суму. Квартира, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, яка відчужується за цим договором, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Квартира належить продавцю на праві приватної власності. Документом, що посвідчує та підтверджує право власності ОСОБА_8 на квартиру є договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кіровограсдького міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. 20 квітня 2016 року за реєстровим № 550. Державна реєстрація права власності проведена 20 квітня 2016 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В. (номер запису про право власності 14258230) (п.п. 1.1, 1.2 Договору) (а.с.31-33).

Також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 20 квітня 2016 року між ОСОБА_13, як продавцем, та ОСОБА_8, як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №550, продавець передав, а покупець прийняв у власність квартиру і сплатив за неї обговорену грошову суму. Квартира АДРЕСА_1. Квартира, що є предметом цього договору, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 01 серпня 1995 року за реєстром № 1-2410, право власності згідно з вимогами діючого на той час законодавства було зареєстроване ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 04 серпня 1995 року, номер запису 5089 в книзі 17 (а.с.47-48).

Згідно з умовами договору, укладеного 01 серпня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-2410, ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_13 купила квартиру під АДРЕСА_1. Ця квартира належить продавцю ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів 30 березня 1994 року за №1467 та зареєстрованого в Кіровоградському бюро техінвентаризації 04 квітня 1994 року під № 5089/17 (а.с.55-56).

Як на підставу позовних вимог представник позивача в позові зазначав, що після набуття позивачем у приватну власність квартири АДРЕСА_1 остання в зазначеній квартирі постійно не проживала, періодично мешкала один раз у два-три роки, коли приїжджала до міста, з Республіки Казахстан, при цьому регулярно оплачувала через довірену особу комунальні платежі, крім того, позивач ніколи не відчужувала право власності на квартиру, жодних документів не підписувала та не уповноважувала інших осіб на вчинення таких дій від її імені та в її інтересах, на підставі чого 20 квітня 2016 року квартира №39 вибула з володіння позивача, як власника, незаконно та поза її (позивача) волею шляхом її відчуження невідомою особою на користь ОСОБА_8, який, в свою чергу, як правонаступник за договором купівлі-продажу, 16 травня 2016 року відчужив спірну квартиру на користь відповідача.

Відповідно до вимог ст.330 ЦК України у разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Такий правовий висновок Верховного Суду України, який відповідно до положень ст. 263 ЦПК України враховується колегією суддів, викладено у справі № 6-2233цс16.

Аналогічна правова позиція викладена у п. п. 21, 22, 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції, з урахуванням зазначених вище положень закону та встановлених обставин та вимог ч.1 ст.81 ЦПК України (ст.ст.10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом), дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4 та витребування на її користь квартири з чужого незаконного володіння.

У спірних правовідносинах відповідач придбав спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2016 року, укладеного з ОСОБА_8, якому це нерухоме майно належало на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 2016 року, укладеного з ОСОБА_13, якій в свою чергу, воно належало на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_11

В суді апеляційної інстанції представником позивача було заявлено клопотання про витребування з ОКП «ООБТІ» інвентаризаційної справи та направлення запиту до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області щодо надання нотаріальної справи за договором купівлі-продажу від 01.08.1995, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 У зв'язку з цим у судовому засіданні було оголошено перерву.

Апеляційним судом було встановлено такі обставини.

Як убачається з дослідженої у судовому засіданні інвентаризаційної справи №17623 квартири АДРЕСА_1, в ній міститься свідоцтво про право власності на житло від 28 травня 1993 року №285 про те, що вказана квартира дійсно належала на праві приватної спільної (сумісної або часткової власності) ОСОБА_14 та членам його сім'ї, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (арк. інв. справи 9), заява ОСОБА_4 про видачу довідки-характерстики у зв'язку із прийняттям спадщини після ОСОБА_17, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. інв. справи 11), довідки-характерстики від 13 липня 1999 року №№625-627, видані ОСОБА_4 (арк. інв. справи 13-15) , відповідно до яких нерухомість зареєстрована за реєстровим номером 5089/17п за ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 Інвентаризаційна справа №17623 містить свідоцтво про праву на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_4 як спадкоємця майна ОСОБА_17, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. інв. справи 17).

Жодних відомостей стосовно належності спірної квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_13 матеріали інвентаризаційної справи №17623 не містять.

Крім того, на запит Апеляційного суду Кіровоградської області Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області повідомив, що згідно з реєстрами 1-4 та 1-5 за 1995 рік Першої Кіровоградської державний нотаріальної контори договір купівлі-продажу від 01 серпня 1995 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 не посвідчувався. На підтвердження зазначених обставин додано копії сторін реєстру нотаріальних дій 1-4 та 1-5 (230-234).

Із інформації Виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 31.01.2018 №564/27-05-24 убачається, що Кіровоградською міською радою народних депутатів видавалось свідоцтво про право власності на житло від 28.05.1993 року №3851 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.05.1993 року №3851 на ім'я ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16. Свідоцтво про право власності від 30.03.1994 №1467 на квартиру АДРЕСА_1 не видавалось (а.с.237-238).

Як убачається із договору купівлі-продажу від 01 серпня 1995 року, укладеному між ОСОБА_13 та ОСОБА_11, останньому належала квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою народних депутатів 30 березня 1994 року за №1467 та зареєстрованого в Кіровоградському бюро техінвентаризації 04 квітня 1994 під №5089/17. Проте, вказане спростовується іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме матеріалами інвентаризаційної справи №17623 та довідкою Виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького від 31.01.2018 №564/27-05-24, в якій зазначено, що свідоцтво про право власності від 30.03.1994 №1467 на квартиру АДРЕСА_1 не видавалось

Як убачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 липня 1999 року спірна нерухомість належала спадкодавцю ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 3851, виданого 28 травня 1993 року Кіровоградською міською радою народних депутатів, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 31 травня 1993 року за № 5089/17п (а.с.11).

Крім того, у наданих приватним нотаріусом на запит суду належним чином оформлених копій договору купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_13 та ОСОБА_8, та документів, на підставі яких вказаний договір посвідчувався, міститься архівна довідка ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 23.10.2015 №15076 про те, що ОСОБА_13 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.1995 №1-2410, зареєстрованим Кіровоградським БТІ 04.08.1995 (а.с.54, 75). При цьому слід зазначити, що Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованою 20 квітня 2016 року приватним нотаріусом Тєрєховою С.В., відомості про належність ОСОБА_13 саме спірної квартири відсутні (а.с.81-82).

Із наданих нотаріусом документів слід дійти висновку, що належність спірної квартири ОСОБА_13 підтверджувалось архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 23.10.2015 №15076, а також штампом на договорі купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 01.08.1995, про реєстрацію в ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 04.08.1995 за №5089/17 (а.с.73-74). Пересвідчившись, що інформація ОКП «Кіровоградське ООБТІ» співпадає, нотаріус посвідчив відчуження квартири ОСОБА_18, яка продавцеві не належала, про що було встановлено у судовому засіданні.

При цьому інформація Державного нотаріального архіву свідчить про те, що договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 01.08.1995, у Першій Кіровоградській державній нотаріальної конторі не посвідчувався.

Таким чином, зазначеними доказами підтверджується та обставина, що суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що позивачем доведений факт вибуття спірної квартирі із володіння власника ОСОБА_4 не з її волі, як законного власника, тому відповідно вона наділена законом можливістю звертатись з віндикаційним позовом. Повернення квартири здійснюється шляхом витребування від добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України.

За наведених обставин спростовуються доводи апеляційної скарги про дійсність договору купівлі-продажу від 16 травня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, та наявність у останнього необхідного обсягу повноважень на відчуження спірного майна.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, право володіння та користування спадковим майном виникають з часу прийняття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушенні права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з часу державної реєстрації цього майна. Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12.

Позивач ОСОБА_4, прийнявши у встановленому законом порядку спадщину, з часу її відкриття набула речові права на успадковану квартиру - право володіння та користування нею і, відповідно, право на захист цих прав.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, у тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами та застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст складено 09 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

С.А. Кіселик