справа № 642/6325/17
провадження № 2/642/411/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Харків

Ленінський р/с м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

головуючого - судді - Ольховського Є.Б.,

за участю секретаря - Алімурадової Т.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку дійсним, виконаним та право власності на предмет такого договору -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 25.10.1978 року на 24/400 частини житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1, укладеним між продавцями ОСОБА_7, який є власником 8/400 частини такого житлового будинку, ОСОБА_2, який є власником 8/400 частини такого житлового будинку, ОСОБА_5, яка є власником 4/400 частини такого житлового будинку, ОСОБА_4, яка є власником 4/400 частини такого житлового будинку та покупцем ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 24/400 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 25.10.1978 року прописана (зареєстрована) і постійно проживає у домоволодінні, яке знаходяться на адресою: АДРЕСА_1, частина будинку в який вона мешкає становить 24/400 частини від всього такого домоволодіння. Підставою для її вселення та здійснення прописки був фактично укладений між нею та відповідачами договір купівлі-продажу 24/400 частини зазначеного домоволодіння. Раніше зазначена частина домоволодіння належали на праві особистої власності подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які померли. Після їх смерті частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_8 була прийнята у спадщину за заповітом ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_9 була отримана його синами ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на підставі спадкування за законом. У ОСОБА_1 існувала домовленість з відповідачами щодо продажу їх часток домоволодіння, яке в сукупності таких часток становить 24/400 частини від всього такого домоволодіння за ціною 4 000,00 рублів (чотири тисячі рублів) після оформлення встановленим порядком їх права власності на їх частки як спадкоємців. Для затвердження таких домовленостей сторін щодо купівлі-продажу 24/400 частини в рахунок подальшого продажу з боку спадкоємців домоволодіння позивач сплатила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 750,00 руб кожному, про що ними були складені розписки від 03.04.1977 року. Також в рахунок існуючих домовленостей позивач наприкінці квітня 1977 року, в рахунок подальшого продажу домоволодіння, сплатили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 500,00 рублів кожній. Після чого Позивач з відповідачами домовилась, що остання сума буде сплачена при оформленні договору купівлі-продажу, після чого їй дозволять в'їхати в таку частку домоволодіння та прописатися (зареєструватись). Станом на квітень 1977 року питання щодо часток домоволодіння між спадкоємцями вирішувались в судовому порядку. У липні місяці 1978 року Позивачу стало відомо, що питання розподілу часток спірного домоволодіння між спадкоємцями - Відповідачами було вирішено в судовому порядку і за рішенням народного суду Ленінського районну м. Харкова від 21.06.1978 року, яке було залишено без змін ухвалою Харківського обласного суду, частки домоволодіння були розподілені наступним чином (згідно рішення суду): визнано право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 8/400 частини домоволодіння у рівних долях (тобто по 4/400 кожній), за ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по 8/400 кожному часток житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Позивачу відповідачі повідомили, що з урахуванням визначення судом їх часток, вона повинна була доплатити тільки спадкоємцям ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по 750,00 руб. кожному, тому що спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вже гроші за свої частки від неї отримали. На підставі існуючих домовленостей щодо продажу своїх часток позивач просила нових власників укласти відповідний договір купівлі-продажу своїх часток нежитлового будинку. В силу різних обставин нові власники частини нежитлового будинку не змогли зібратись разом на призначену позивачем час та дату для укладання договору купівлі-продажу встановленим порядком. Також, спадкоємці ОСОБА_7 та ОСОБА_2 частками отримували від позивача гроші за їх частки буднику у загальній сумі 750,00 грн. кожному, і станом на 25.10.1978 року позивач з нами повністю розрахувалась, в зв'язку з чим всі власники дозволили позивачу 25.10.1978 року вселитися в частину будинку та прописатися (зареєструватись). Позивач зазначає, що таким чином між позивачем та відповідачами 25.10.1978 року було фактично було укладено договір купівлі-продажу 24/400 частини житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1, який є виконаним сторонами в повному обсязі і дійсним, в зв'язку з чим прохає визнати її покупцем та власником вказаної частини житлового будинку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 року справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

22.01.2018 року позивачем до суду було подане клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Суд ухвалою від 26 січня 2018 року задовольнив клопотання позивача відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 ЦПК України і призначив справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Також позивачем до суду було подане клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів, з проханням витребувати з архіву Ленінського районного суду м. Харкова судову справу № 642/1498/17 для дослідження все встановлених судом обставин при розгляді справи з участю таких же саме сторін але з інших підстав та предмету позову.

Дослідивши матеріли даної справи та витребувану судом з архіву Ленінського районного суду м. Харкова судову справу № 642/1498/17, надавши оцінку наданим доказам, суд встановив наступні факти та правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстрована за вказаною адресою з 25.10.1978 року.

Згідно розписки, складеної 03.04.1977 року між Позивачем та ОСОБА_7 та ОСОБА_2, останні отримали від неї завдаток у розмірі 750,00 рублів кожному за продаж частини спадкового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Також у позивача існувала домовленість і з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з продажу частини спадкового домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до якої останні отримали від неї завдаток у розмірі 500,00 рублів кожній.

Попередніми власниками вказаної частини домоволодіння були подружжя ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується рішенням народного суду Ленінського району м. Харкова від 21.06.1978.

Після смерті подружжя, частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_8 була прийнята у спадщину ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі заповіту від 26.07.1966 року, посвідченого другою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-3221.

У свою чергу, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, отримали частину домоволодіння на підставі спадкування за законом після смерті ОСОБА_9

Після чого позивач з відповідачами домовились, що останню суму позивач їм сплатить при оформленні договору купівлі-продажу у нотаріуса, після чого позивач зможе в'їхати в домоволодіння та прописатися (зареєструватись) як покупець.

Станом на квітень 1977 року питання щодо часток домоволодіння між спадкоємцями вирішувались в судовому порядку.

Рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978 року за ОСОБА_7 визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за ОСОБА_2 визнано право власності на 8/400 частину спірного домоволодіння, за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано право власності на 8/400 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках за кожним.

За попередньою домовленістю позивача та відповідачів загальна вартість 24/400 частини домоволодіння становила 4 000,00 руб. (чотири тисячі рублів), що також встановлено Рішенням народного суду Ленінського району міста Харкова б/н від 21.06.1978 року.

У липні місяці 1978 року Позивачу стало відомо, що питання розподілу часток спірного домоволодіння між спадкоємцями - Відповідачами було вирішено в судовому порядку і за рішенням народного суду Ленінського районну м. Харкова від 21.06.1978 року, яке було залишено без змін ухвалою Харківського обласного суду, частки домоволодіння були розподілені наступним чином (згідно рішення суду): визнано право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 8/400 частини домоволодіння у рівних долях (тобто по 4/400 кожній), за ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по 8/400 кожному часток житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Позивачу відповідачі повідомили, що з урахуванням визначення судом їх часток, вона повинна доплатити тільки спадкоємцям ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по 750,00 руб. кожному, тому що спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вже гроші за свої частки від неї отримали.

Також, спадкоємці ОСОБА_7 та ОСОБА_2 частками отримували від позивача гроші за їх частки буднику у загальній сумі 750,00 грн. кожному, і станом на 25.10.1978 року позивач з відповідачами повністю розрахувалась, в зв'язку з чим всі власники дозволили Позивачу саме в 25.10.1978 року вселитися в частину будинку та прописатися (зареєструватись), про що свідчить довідка про склад сім"ї.

На виконання існуючих домовленостей щодо нотаріального оформлення купівлі-продажу своїх часток позивач просила нових власників укласти відповідний договір купівлі-продажу своїх часток нежитлового будинку. В силу різних обставин нові власники частини нежитлового будинку не змогли зібратись разом на призначену позивачем час та дату для укладання договору купівлі-продажу встановленим порядком, відповідно до чого ухилялись від нотаріального посвідчення вже виконаного та дійсного договору купівлі-продажу частини життлового будинку.

Таким чином, позивач виконала всі домовленості з відповідачами зі свого боку 25.10.1978 року в'їхала в 24/400 частини домоволодіння і прописалась за зазначенню адресою встановленим порядком в результаті виконання умов договору купівлі-продажу 24/400 частини такого домоволодіння в часті договору купівлі-продажу щодо сплати відповідачам вартості їх часток.

Відповідно до ст. 655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу 24/400 частини житлового будинку є і той факт, що відповідачі з 25.10.1978 року і по теперішній час не звертались до суду з негаторними та віндикаційними позовами до ОСОБА_1

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вищезазначені обставини також встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/1498/17, яке набрало законної сили 26.10.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 334 ЦК України - право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» - вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має врахувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Таким чином позивач надав до суду переконливі докази щодо ухилення відповідачів від обов'язкового нотаріального посвідчення такого договору купівлі-продажу частини житлового домоволодіння і який фактично було укладено і виконано сторонами 25.10.1978 року.

За таких обставин, виходячи з вищезазначених норм закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 264-265, 268, 274, 275, 277, 279 ЦПК України , ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57-60, 220, 328, 334 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати дійсним і виконаним договір купівлі-продажу від 25.10.1978 року на 24/400 частини житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1, який укладено між продавцями ОСОБА_7, який є власником 8/400 частини такого житлового будинку, ОСОБА_2, який є власником 8/400 частини такого житлового будинку, ОСОБА_5, яка є власником 4/400 частини такого житлового будинку, ОСОБА_4, яка є власником 4/400 частини такого житлового будинку та покупцем ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 24/400 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Є.Б. Ольховський