АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Чернівці

справа № 715/1295/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: публічне акціонерне товариство «Кредобанк»,

відповідач:ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року, ухваленого під головуванням судді Цуренка В.А., -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ПАТ «Кредобанк», в інтересах якого діє ТОВ «Інтер-Ріск Україна», звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір НОМЕР_1/980 від 13 жовтня 2014 року про надання послуг в системі «КредоДайрект», згідно з якими відповідачу був встановлений ліміт витрат (надано кредит), що був використаний останнім на суму 22070,84 грн.

Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на його поточний рахунок. Вказувало, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов'язання за договором, що призвело до порушення прав банку.

26 січня 2017 року на адресу відповідача було направлено повідомлення - вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка була проігнорована. Станом на 22.03.2017 року загальна сума заборгованості становить 23 146,51 грн., яка складається з 22 070,84 грн. неповернутого кредиту та 1 075,67 грн. комісії, які просили стягнути.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Провадження №22-ц/794/441/18 Категорія 27

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Кредобанк» вважає його винесеним з порушенням норм цивільного законодавства при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відповідач, здійснюючи за кордоном операції з використання БПК (банківська платіжна картка), був попереджений про можливе списання комісії, пов'язаної із здійсненням відповідної операції у валюті, яка відрізняється від валюти рахунку клієнта.

Заявлена сума заборгованості є заборгованістю за технічним овердрафтом, тобто сума перевищеного ліміту витрат по БПК, яка виникла в результаті проведення клієнтом операції з використанням БПК за кордоном.

Вказує, що відповідачем було перевищено ліміт витрат по БПК на суму технічного овердрафту у розмірі 22 070,84 грн., на підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, однак воно зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано відомості про те, що сума, яка фактично списувалась з рахунку відповідача, через курсову різницю відрізнялась від суми, яку клієнт бачив при оплаті карткою або при знятті готівки через банкомат.

Також, судом першої інстанції зазначено, що позивачем ні в позовній заяві, ні на виконання запиту суду не надано відомості, яким чином утворилась заборгованість у відповідача.

Однак, погодитись з таким висновком суду в повному обсягу неможливо, оскільки він ґрунтується на припущеннях.

Так, судом вірно встановлено, що 13 жовтня 2014 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 на підставі анкети для надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк» та заяви-договору НОМЕР_1/980 від 13 жовтня 2014 року було укладено договір про надання послуг в системі «КредоДайкер», що за своїми істотними умовами містить форму кредитного договору. Відповідно до п.1.1 банком відкрито позичальнику рахунок НОМЕР_1 у валюті «гривня» на строк до 13.10.2015 року, про те кредитного ліміту відповідачу не було встановлено та надано платіжну картку типу Visa Elektron (БПК), а також здійснювалося обслуговування рахунку (а.с.5-6).

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Про те, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 будь-яких сум, хоча суд першої інстанції вимагав таких від позивача, який на власний розсуд не виконав обов'язку доказування в цивільному процесі.

Навпаки, з руху коштів по рахунку з 14.10.2014 року по 22.03.2017 року та з 14.10.2014 року по 16.11.2017 року, які надані позивачем, вбачається, що платник ОСОБА_1 14.10.2014 року вніс на рахунок отримувача ПАТ «Кредобанк» наступні суми: п.1 рахунку - 16 546,13 грн.; п.2 рахунку - 340,92 грн.; п.3 рахунку - 165,46 грн.; п.4 рахунку - 16 546,13 грн.; п.5 рахунку - 340,92 грн.; п.6 рахунку - 165,46 грн.; п.7 рахунку - 8 273,06 грн.; п.8 рахунку - 175,46 грн.; п.9 рахунку - 82,73 грн.; п.10 рахунку - 1 240,92 грн.; п.11 рахунку 34,82 грн.; п.12 рахунку - 12,41 грн., п.15 рахунку - 1,61 грн., і загальна сума внесених ним коштів на рахунок ПАТ «Кредобанк» складає 43 926,03 грн. В свою чергу, ПАТ «Кредобанк» як платник на рахунок отримувача ОСОБА_1 зарахував наступні суми: п.13 рахунку - 250 грн.; п.14 рахунку - 250 грн., і загальна сума внесених банком коштів на рахунок відповідача складає 500 грн.

Тобто, з наявних розрахунків вбачається, що відповідачем на рахунок позивача вносилися грошові кошти, однак відсутні відомості про їх знімання чи проведення будь-яких інших операції з боку ОСОБА_1 (а.с.20, 68-69).

Наявні в матеріалах справи виписки руху коштів по рахунку відомостей щодо використання та зняття грошових коштів у розмірі 22 070,84 грн. не містять, не надано відповідних доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Також є не зрозумілим та не ґрунтується на матеріалах справи висновок суду першої інстанції, з якого рух коштів по рахунку позивача в період з 14.10.2014 року по 31.10.2014 року був здійснений під час перебування закордоном, а проведення таких операції потребувало конвертації (обміну) гривні, що призвело до використання встановленого на платіжній картці ліміту та нарахування у зв'язку з цим комісії.

Так, у відповідності до п.2.3 Правил надання банківських послуг, затверджених банком, держатель банківської платіжної картки (БПК) має право за допомогою БПК отримувати готівкові кошти в касах Банку, Банкоматах, застосовувати БПК для розрахунків за товари (послуги) у торгово-сервісних підприємствах, які обслуговують БПК відповідних Платіжних систем та здійснювати інші операції відповідно до можливостей БПК, в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Згідно з п.2.3 Правил клієнт (Держатель БПК) доручає Банку, для здійснення розрахунків з Платіжною системою по операціях з БПК Клієнта (Держателя БПК), здійснювати купівлю-продаж іноземної валюти за рахунок належних йому коштів по встановленому на день здійснення операції курсу. Сума понесених при цьому витрат Банку відшкодовується Клієнтом (Держателем БПК), шляхом договірного списання з його Рахунку.

Кошти, що знаходяться на Рахунку, використовуються для здійснення операцій за допомогою основної та додаткових БПК, для здійснення перерахунку коштів та видачі коштів готівкою з Рахунку без використання основної та додаткових БПК (п.2.4).

При цьому, згідно п.2.5 Правил розрахунки по БПК здійснюються в межах встановленого Банком ліміту витрат.

Відповідно до підпункту 3 пункту 8 розділу I Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 № 7058 (далі - Положення), внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити, крім іншого, порядок установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Під час проведення операцій з безготівкової оплати товарів чи послуг та операцій по видачі готівкових грошових коштів у банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, рахунок до якої відкрито в національній валюті України, в залежності від країни, в якій проводилася операція, валюти карткового рахунку та правил платіжної системи, до якої належить картка, конвертація та списання коштів здійснюється в два етапи. На першому етапі сума блокується на картковому рахунку у валюті цього рахунку (від 2-х до 30 робочих днів), а на другому етапі (2-10 днів після проведення операції) проходить фактичне списання грошових коштів з карткового рахунку за комерційним курсом банку, що діє на день списання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення указаних норм права банк не визначив установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів. Посилання апелянта на те, що відповідач здійснював за кордоном операції з використання БПК (банківська платіжна картка), а заявлена сума заборгованості є заборгованістю за технічним овердрафтом жодними доказами не підтверджується, оскільки не надано доказів місця здійснення такої конвертації, день здійснення операції по БПК, в яку саме валюту було конвертовано гривні, за яким курсом й у які строки вона придбавалась на валютному ринку.

Відповідно до пп. 1, 3-4 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі викладених вище обґрунтувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Кредобанк», в інтересах якого діє товариство з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором НОМЕР_1/980 від 13 жовтня 2014 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.М. Литвинюк/