Справа №442/3188/18
Провадження №2/442/1393/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Стебницька міська рада Львівської області, Відділ державного архітектурно будівельного контролю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

21.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення №14, загальною площею 333,60 кв.м., що на майдані Шевченка в м. Стебник Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він є власником нежитлових приміщень, загальною площею 184,4 кв.м., що на майдані Шевченка, 5 в м. Стебник Львівської області, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2014 року, індексний №23850956. До вказаних нежитлових приміщень, згідно експлікації внутрішніх площ відносяться: приміщення №5 площею 11,6 кв.м., №6 площею 11,7 кв.м., №7 площею 22,9 кв.м., №8 площею 20,8 кв.м., №9 площею 1,1 кв.м., №10 площею 1,2 кв.м., №11 площею 2,6 кв.м., №12 площею 4,0 кв.м., №13 108,5 кв.м. Іншим власником частини нежитлових приміщень, площею 576,0 кв.м., на майдані Шевченка, 5, корпус А-2, в м. Стебник Львівської області, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в цивільній справі №2-3469/09, є відповідач ОСОБА_2 Крім цього, у зазначеному нежитловому приміщенні знаходиться горище, площею 333,6 кв.м., яке ним, з метою раціонального використання, переобладнано у нежитлове приміщення. Роботи по переобладнанню даного приміщення виконувались зі згоди відповідачки ОСОБА_2 від 10.06.2015 року та інших співвласників нежитлового приміщення.

21.05.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Ухвалою від 21.05.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Зазначену ухвалу судді про відкриття провадження відповідачем та третіми особами було отримано.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшла 06.06.2018 року заява, в якій остання зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

Від представника третьої особи - заступника начальника Відділу ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради ОСОБА_3 та Стебницької міської ради надійшли заяви, в якій вони просить суд проводити розгляд справи у їхній відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення, площею 184,4 кв.м. на майдані Шевченка, будинок 5 в м. Стебник Львівської області, а.с. 8.

Згідно експлікації внутрішніх площ до плану будівель «А-2», до нежитлових відносяться приміщення №5 площею 11,6 кв.м., №6 площею 11,7 кв.м., №7 площею 22,9 кв.м., №8 площею 20,8 кв.м., №9 площею 1,1 кв.м., №10 площею 1,2 кв.м., №11 площею 2,6 кв.м., №12 площею 4,0 кв.м., №13 108,5 кв.м., а.с.13.

Іншим власником частини нежитлових приміщень, площею 576,0 кв.м., на майдані Шевченка, 5, корпус А-2, в м. Стебник Львівської області, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24711189 від 08.12.2009 року є відповідач ОСОБА_2, а.с. 15.

До вказаного нежитлового приміщення відноситься також горище, площею 333,60 кв.м., на якому зі згоди відповідачки позивачем проведено ремонтні роботи.

Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Пункт 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Пунктом 4 рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09.11.2011року по справі №1-22/2011 встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення.

У абз. 2 п.4.2 рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004р. по справі №1-2/200 вказано, що допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону, стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Як вбачається з заяви згоди, відповідачкою ОСОБА_2 ще 10.06.2015 року надавалась позивачу згода на використання та приєднання, реконструкцію горища в нежитлове приміщення на майдані Шевченка, 5 в м. Стебнику Львівської області, а.с. 24.

В подальшому, як встановлено матеріалами справи, відповідачка почала заперечувати право власності позивача на це приміщення, що спричинило звернення позивача до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження нежитлових приміщень на майдані Шевченка, 5з влаштуванням нежитлових мансардних приміщень в обємі горища в м. Стебник Львівської області, складеного та затвердженого 11.05.2018 року ФОП ОСОБА_4, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, а.с. 33-44.

Вимогами ч. 1 ст. 392 ЦК України регламентовано, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При таких обставинах суд вважає, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, а відтак позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 206, 258, 263-265, 268, 279 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) право власності на нежитлове приміщення №14, загальною площею 333,60 кв.м., що на майдані Шевченка, 5, в м. Стебник Львівської області.

Дата складення повного рішення суду 07 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча-суддя ОСОБА_5