Справа №203/3621/17
Провадження №2/0203/221/2018
01.03.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення,
03 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1. Решта квартири належить відповідачці та сестрі позивачки - ОСОБА_4 Відповідачка перешкоджає позивачці користуватися квартирою, що стало причиною звернення до суду з позовом про усунення позивачці перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом її вселення (а.с.а.с. 1, 2).
12 грудня 2017 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_4
У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений позов.
Відповідачка до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Третя особа до суду також не з'явилася, була повідомлена належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (по 1/3 частині) належить сторонам та третій особі (а.с.а.с. 3 - 5).
Відповідачка є дружиною батька позивачки та третьої особи, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 6).
Позивачка не може користуватися квартирою, оскільки відповідачка перешкоджає їй в цьому, не даючи ключі від квартири.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності з частиною 1 статті 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами, встановленими частинами 1, 4, 5 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 391 ЦК визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз приведених норм свідчить про те, що будь-який власник має право не лише володіти та розпоряджатися належним йому майном, але й користуватися ним, і таке право є непорушним.
При цьому зобов'язальний характер власності породжує певні обмеження для власників майна, які полягають у забороні використовувати право власності на шкоду правам та свободам інших осіб (у тому числі, співвласників).
Ураховуючи викладене, перешкоджання одного власника спірної квартири (відповідачки) користуватися цією квартирою іншому власникові (позивачці), безумовно, порушує приведені норми і тягне за собою необхідність судового захисту прав позивачки.
Таким чином, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.
У порядку статті 141 ЦПК з відповідачки на користь держави підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 704,80 грн.
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житлом та вселити її у квартиру АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави компенсацію судових витрат у сумі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 02 березня 2018 року.
Суддя М.О. Католікян