АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2834/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «26-і» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «26-і» від 14 вересня 2016 року в частині визначення переліку, розміру та порядку сплати внесків та платежів, закріплене у п. 4 порядку денного протоколу загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «26-і» від 14 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися у суд із позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «26-і» (надалі - ОСББ «26-і») про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів ОСББ «26-і» від 14 вересня 2016 року в частині визначення переліку, розміру та порядку сплати внесків та платежів, закріплене у п. 4 порядку денного протоколу загальних зборів ОСББ «26-і» від 14 вересня 2016 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в будинку АДРЕСА_1 створено і функціонує ОСББ «26-і», в якому ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення № 114 та ОСОБА_4 - нежитлового приміщення № 115, окрім цього, позивачі є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та членами ОСББ «26-і».

За період з вересня 2016 року по березень 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були оплачені квитанції, надані відповідачем, за призначенням платежу - сплата внесків за тарифом 6 грн. за 1 м2, в той же час за аналогічний період власниками квартир даного будинку були сплачені такі ж внески за тарифом 3 грн. 29 коп. за 1 м2.

Позивачами були написані листи із вимогою привести тарифи по сплаті внесків у відповідність до ст. 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», які були отримані відповідачем та надано відповідь про відповідність переліку, розміру та порядку сплати внесків (платежів) п. 4 рішення загальних зборів співвласників ОСББ «26-і» від 14 вересня 2016 року.

Посилаючись на те, що розмір внеску чи будь-якого іншого платежу співвласника, установленого ОСББ для спільних потреб будинку, повинен визначатися виходячи з площі належної співвласнику квартири та/або нежитлового приміщення, при цьому законодавство не містить норм, які б установлювали інші, особливі, підходи при визначенні тарифів для внесків саме для власників нежитлових приміщень, порівняно з власниками квартир, просили позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, представник позивачів, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність винесеного рішення нормам матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом не було враховано протиправність рішення ОСББ саме в частині невідповідності його положенням закону, не зазначено в оскаржуваному рішенні й мотиви незастосування при винесенні рішення ст. 24 Конституції України та ст. 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представник позивачів, яка підтримала апеляційну скаргу, представників відповідача, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 20 лютого 2016 року установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було затверджено статут ОСББ «26-і», місцезнаходження якого: АДРЕСА_1; керівником вказаної юридичної особи є ОСОБА_5 (а.с. 46-48, 80-81).

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення №114, площею 336,8 кв. м., а позивач ОСОБА_4 - власником нежитлового приміщення № 115, площею 279,8 кв. м., в буд. АДРЕСА_1 (а.с.7-22).

Відповідно до розділу 3 Статуту ОСББ «26-і», вищим органом управління об'єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься: визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання (а.с.47).

Зі справи убачається, що 02 вересня 2016 року відбулись загальні збори співвласників будинку, які завершились 14 вересня 2016 року письмовим опитуванням і встановили перелік, розмір та порядок сплати внесків і платежів для житлових та нежитлових приміщень. За змістом протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «26-і» від 14 вересня 2016 року по п.4 порядку денного про визначення переліку, розміру та порядку сплати внесків та платежів було проголосовано «за» - 119 співвласників, «проти» - 4, «утримались» - 0 (а.с.28; 44-45).

Вказаним рішенням прийнято наступний перелік, розмір та порядок сплати внесків (платежів): за житлове приміщення (квартиру) - внесок (платіж) за утримання і використання спільного майна будинку та прибудинкової території, сплачений до 10 числа місяця, що наступає за місяцем, в якому задавались послуги - 3 грн. 29 коп. за 1 м2, сплачений після 10 числа місяця, що наступає за місяцем, в якому надавались послуги та/або за наявності заборгованості зі сплати внесків - 3 грн. 95 коп. за 1 м2; за нежитлове приміщення - внесок (платіж) за утримання і використання спільного майна будинку та прибудинкової території, сплачений до 10 числа місяця, що наступає за місяцем, якому надавались послуги - 6 грн. за 1 м2, сплачений після 10 числа місяця, що наступає за місяцем, в якому надавались послуги та/або за наявності заборгованості зі сплати внесків - 7 грн. 20 коп. за 1 м2 (а.с.51 -75).

Згідно повного тексту протоколу від 14 вересня 2016 року, на зазначених загальних зборах були присутні і позивачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які обидва проголосували «за» встановлення такого переліку, розміру та порядку сплати внесків та платежів (а.с.52,зворотній), що підтверджується їх особистими підписами.

Як вбачається з наявних в справі копій квитанцій, протягом періоду з вересня 2016 року по березень 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали претензій до розміру та порядку сплати вказаних платежів, сплачуючи їх у повному обсязі (а.с.9-22).

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що відповідач при ухваленні оскаржуваного рішення діяв в межах своєї компетенції, згідно діючих норм на той час чинного законодавства і згідно вимог затверджених статутом ОСББ. При цьому, встановив, що право позивачів щодо забезпечення їм рівних умов з іншими власниками квартир у здійсненні своїх прав, а також інших прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як власників нежилих приміщень № 114 та № 115 відповідно, не порушено, а рішення прийнято більшістю співвласників, а саме більше ніж 2/3 частини голосів, а під час прийняття вказаного рішення позивачі погодились з прийнятим розміром, який в подальшому і сплачували протягом тривалого часу.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження апеляційної скарги стосовно невідповідності розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території нормам ст. 24 Конституції України та ст. 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або ні знаками.

Однак, матеріалами справи не доведено, що по відношенню до скаржників або рішенням загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «26-і» від 14 вересня 2016 року були здійснені обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками не застосовується.

Статтею 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників.

Окрім цього, вказаною статтею встановлено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Тобто, змістом вказаної статті визначено, що в компетенції співвласників будинку знаходиться встановлювати внески та платежі (один або декілька видів)а розмежування розміру внесків проводиться за видом об'єкту нерухомого майна, а не за людиною або громадянином, тобто розмір внесків визначено залежно від виду об'єкту нерухомого майна (квартира або нежитлове приміщення), і відсутня залежність розміру внесків до конкретної людини або громадянина (групи людей).

Стаття 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» ставить у залежність розмір коштів, які сплачуються співвласником на утримання будинку та прибудинкової території до загальної площі приміщення, яке перебуває у нього у власності.

Згідноп.п.3 п. 8 статуту ОСББ «26-і», рішення про визначення переліку, та розміру внесків і платежів вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше як дві третини загальної кількості усіх співвласників.

Зі змісту протоколу загальних зборів від 14 вересня 2016 року убачається, що виходячи саме з встановленої статутом залежності ОСББ «26-і» розраховувало розмір коштів до сплати якдля позивачів, так і для інших співвласників будинку, а отже,оскаржуваний п. 4 протоколу був прийнятий у відповідності до статуту та норм закону («за» - 119 співвласників, «проти» - 4, «утримались» - 0), остільки 96,75% голосували за п. 4 порядку денного.

Також дане рішення було прийнято і шляхом письмового опитування членів об'єднання, які приймали участь у загальних зборах, що врегульовано п. 9 статуту ОСББ «26-і»,

Відповідно до матеріалів справи, позивачі також приймали участь у голосуванні й погодилися з запропонованими тарифами.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині невідповідності п. 4 протоколу зборів положенням ст. 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»є необґрунтованими, безпідставними.

Суд визнає такими, що не заслуговують на увагу й твердження апеляційної скарги про відсутність можливості позивачів перед голосуванням скористатися правом на правову допомогу та невикористання ними певних послуг, остільки вони нічим не підтверджені, а висловлена під час голосування думка не може слугувати підставою до визнання недійсним прийнятого за результатами голосування рішення.

Окрім цього, суд враховує й ту обставину, що розмір внесків, який затверджений співвласниками на загальних зборах 02 вересня 2016 року є діючим ще з 2012 року (задовго до створення ОСББ «26-і») й доказів, що позивачі зверталися до попереднього балансоутримувача з претензією про непогодження з таким тарифом, матеріали справи не містять.

За таких обставин, остільки голосування на загальних зборах співвласників є волевиявленням останніх, жодна обставина не заважала їм реалізувати своє право на правову допомогу, визначене в ст. 59 Конституції України, а твердження скаржників, що не реалізація ними норм вказаної статті Конституції України призвела до незаконності прийнятого співвласниками рішення, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Зі змісту Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» убачається, що внески сплачуються на утримання будинку та прибудинкової території.

Таким чином, співвласники також сплачують кошти за покриття витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

В матеріалах справи містяться документи про те, що конструктивно та технологічно нежитлові приміщення пов'язані з будинком, зокрема: в підвалі будинку знаходяться окремі трубопроводи, через які здійснюється водопостачання, водовідведення (каналізація), теплопостачання виключно до нежитлових приміщень, в тому числі приміщень, що належать позивачам; в підвалі будинку встановлені електролічильники, через які здійснюється постачання електроенергії виключно до нежитлових приміщень, в тому числі, до приміщень, що належать скаржникам (а.с.91-106).

Обслуговування, ремонт, заміна пошкоджених деталей зазначених трубопроводів та електроустановок здійснюється за кошти, які сплачуються відповідачеві як внески.

Отже, якщо позивачі фізично не відвідують та не використовують підвали, сходові клітини (які також є пожежним виходом), внутрішню територію двору, то це не виключає необхідності обслуговування вказаних приміщень будинку та не звільняє від сплати внесків на їх утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: