РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до МКП «Хмельницьктеплокомуненерго" про стягнення боргу, посилаючись на те, що у червні 2017 року вона отримала постанову про звернення стягнення борну у сумі 7286,68 грн. на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та 866,67 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Позивач посилається на те, що у 1998 році вона отримала АДРЕСА_1. В означеній квартирі також зареєстрований і проживає ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка в означеній квартирі не зареєстрована.

ОСОБА_1 посилається на те, що з 2005 року вона у АДРЕСА_1 не проживає, не здійснює оплату за комунальні послуги, вважає що оплату повинні здійснювати особи, які там проживають відповідачі по справі.

У червні позивач отримала постанову державного виконавця про примусове виконання судового наказу від 11.03.2016 р., виданого Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з неї на користь міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» боргу у сумі 7286,68 грн.

Позивач посилається на те, що послугами, які надає міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго», вона не користується, тому просить стягнути борг у сумі 7286,68 грн. з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечила.

Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, від них не надійшли повідомлення про причини неявки, та заперечення проти позову.

Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 p., розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 плату за послуги з теплопостачання не здійснюють, внаслідок чого у них виникла заборгованість у сумі 7197 грн. 68 коп.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 9 листопада 2017 р. залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 11 березня 2017 р., за яким з неї та ОСОБА_2 у солідарному порядку стягнуто заборгованість за оплату послуг з теплопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як наймачі означеної квартири, зобовязані здійснювати оплату за послуги з теплопостачання.

Керуючись ст. ст. 10, 264, 265, 282, Цивільного процесуального кодексу України, ст. 22, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 p., суд

вирішив:

у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Повне рішення суду складено 2 лютого 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Суддя Логінова С.М.