ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2208/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

при секретарі - Гаврилюк О.В.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_2

представник позивача: ОСОБА_3

розглянувши у загальному позовному провадженні в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_4 третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з листопада 1987 року він працював на Чорнобильскій АЕС по ліквідації наслідків аварії. У 1991 році позивач познайомився з ОСОБА_5, яка також працювала на Чорнобильскій АЕС по ліквідації наслідків аварії.

Після 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 стали разом постійно проживати та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 мала ряд захворювань в тому числі гіпертонію, цукровий діабет, тому позивач постійно піклувався про неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, позивач особисто займався її похованням.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, позивач просив суд встановити факт проживання його із ОСОБА_5 однією сім'єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини, з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м.Києва 04.04.2017 року було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Разом з тим, за заявою відповідача КМР про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 13.06.2017 року вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Після призначення справи до розгляду у загальному порядку позивач подав до суду уточнену позовну заяву, згідно якої позивачем було змінено склад учасників справи та залучено у якості співвідповідача ОСОБА_4, який є сином померлої ОСОБА_5, оскільки стало відомо, що ОСОБА_5 було складено заповіт на користь сина.

Позивач зазначив, що він самостійно доглядав ОСОБА_5, яка із сином не спілкувалась понад 25 років, тоді як ОСОБА_4 не приїхав навіть на поховання матері, не доглядав її за життя, не допомагав матеріально, не приймав участь у похованні матері.

На підставі чого, позовач вважає, що він має переважне право на спадщину після померлої ОСОБА_5, на підставі ст.1264 ЦК України.

У судовому засіданні позивач та його представник у судове засідання з"явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача КМР позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, з підстав, вказаних в письмовому відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Третя особа: ГУЮ у м.Києві представника у судове засідання не направило, повідомлене належним чином про час та місце судового розгляду справи, від представника до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, розгляд данної справи залишив на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_6ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засідання пояснили, що вони знайомі з позивачем, також були знайомі з померлою ОСОБА_5 Підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали разом до її смерті, вели спільне господарство, разом їздили відпочивати; ОСОБА_2 купив у квартиру ОСОБА_5 побутову техніку (холодильник, мікрохвильову піч, морозильну камеру, сантехніку тощо), робив у квартирі ОСОБА_5 ремонт; позивач займався лікуванням ОСОБА_5, а згодом і її похованням.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та додані до неї документи, вважає позов необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.02.2007 ОСОБА_5 отримала приватну власність квартиру АДРЕСА_1, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації житла Дарницької РДА у м.Києві.

ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у м.Києві 14.08.2016, актовий запис №4334.

Згідно наданих документів, а саме: договору-замовлення №8.8189П від 14.03.2016, додатку до вказаного договору, видаткової накладної №Л-00000065 від 15.03.2016, похованням ОСОБА_5 займався позивач ОСОБА_2

Під час звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5, яка складається із квартири АДРЕСА_1, стало відомо, що 12.01.2012 ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось заповіла сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний заповіт є чинним.

Звертаючись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач посилався на те, що померла ОСОБА_5 вважала позивача членом сім`ї, оскільки більш близької людини у неї не було, з якою позивач проживав більше ніж п"ять років однією сім`єю та має намір прийняти після неї спадщину, так як відноситься до четвертої черги спадкування за законом. У заяві від 18.01.2017 позивач вказував, що йому відомо про складений ОСОБА_5 заповіт.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

ВРАЦС Оболонського РУЮ м.Києва листом від 27.01.2018 року за №852/16-07-09 надано відповідь про відсутність актового запису про укладення шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_5

У той же час матеріали справи містят копію паспорту позивача, згідно якої відділом ЗАГС м.Ніжина Чернігівської області 07.08.1971 року зареєстровано шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_11, 1951 року народження, вказаний факт не заперечується позивачем, який сам у судовому засіданні підтвердив, що має офіційну дружину ОСОБА_11, з якою перебуває у шлюбі з 07.08.1971 до теперішнього часу.

Суд враховує вказані обставини, вважає щ перебування позивача у зареєстрованому шлюбі не є підставою для визнання факту проживання з іншою особою однією сімєю та не тяне за собою юридичних наслідків, визначених ст. 1264 ЦК України.

В тому числі суд враховує, що доказів того, що позивач брав участь у витратах по утриманню квартири АДРЕСА_1 суду не надано, із наданих позивачем квитанцій неможливо встановити, що саме позивач сплачував кошти на утримання вказаної квартири, крім того, на наданих квитанціях взагалі не зазначено власника квартири, або платника комунальних послуг. Доказів, що позивач робив ремонт у спірній квартирі також надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як відзначає Верховний Суд України у пункті 20 своєї Постанови Пленуму Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року N11 при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач не надав обґрунтованих та беззаперечних доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 при наявності офіційного зареєстрованогого шлюбу з ОСОБА_11 з 07.08.1971 року по теперішній час.

Заслухавши покази свідків, суд приходить до висновку, що їх свідчення є тотожними та майже не відрізняються між собою, містять лише абстрактну, загальну інформацію, при цьому жоден із цих свідків не показав, яким же чином позивач та ОСОБА_5 вели спільне господарство та не пояснили свою обізнаність щодо існування у позивача та ОСОБА_5 спільного бюджету, що є обов'язковими умовами при встановленні факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні з боку позивача не було надано достатніх та безперечних доказів на підтвердження факту його проживання із ОСОБА_5 в період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Позаяк решта позовних вимог позивача є похідними від вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_5 в період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а відтак цю частину позовних вимог суд також вважає необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_4 третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування на квартиру - залишити без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2018

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА