печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 березня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Матійчук Г.О.,

при секретарі Винник С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 грудня 2016 року близько 10 год. в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицькій, 9 водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п. 12.1 ПДР та скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ланд Ровер» д.н.з. НОМЕР_2. Вина водія ОСОБА_4 доведена та визнана в судовому порядку. В свою чергу позивач звернувся до страховика, де була застрахована відповідальність особи правопорушника з вимогою про відшкодування страхової суми, проте відповідачем було не повністю сплачено страхове відшкодування, у зв'язку з чим ОСОБА_3 просила стягнути з ТДВ «СК «Альфа - Гарант» страхове відшкодування у сумі 76 602,88 грн., витрати на проведення оцінки збитку в розмірі 1 700 грн. та судовий збір в розмірі 766,03 грн.

У судовому засіданні представник позивача просив вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача проти заявлених вимог заперечував, просив в задоволенні вимог відмовити, посилаючись на те, що звіт, виконаний на замовлення позивача є завищеним і не відповідає дійсному розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Окрім того, відповідач посилався н те, що звіт, наданий і розрахований позивачем, зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року і тому не може бути належним та допустимим доказом вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Третя особа в призначене судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 грудня 2016 року близько 10 год. в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицькій, 9 водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п. 12.1 ПДР та скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ланд Ровер» д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно полісу ОСЦПВ № АК/1958404.

Згідно звіту № 749 про оцінку від 03.03.2017 року величина матеріального збитку, нанесеного автомобілю марки «Ланд Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 складає 150 094,67 грн.

14.12.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження вказаного транспортного засобу, що не заперечується сторонами.

31.03.2017 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» склало страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування і на підставі цих документів здійснило страхове відшкодування у розмірі 23 397,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID-92249 від 31.03.2017 року.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до п. 36. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо визнання звіту, наданого позивачем неналежним доказом у справі, оскільки ці твердження не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, оскільки внаслідок ДТП, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, і до цього часу відповідач, як страховик особи, з вини якої сталася ДТП, сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі лише 23 397,12 грн. за пошкодження вказаного транспортного засобу, то суд вважає за необхідне вимоги задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 76 602 грн. 88 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 766,03 грн. та витрати на проведення оцінки збиту в розмірі 1 700 грн.

Керуючись ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, п.1 ч. 1 ст. 1188, ст. 1192 ЦК України, п.9.1, 9.2 ст. 9, 28,29, абз. 2 п. 36.2, п. 36. 4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. 10-13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ідентифікаційний код 32382598) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) страхове відшкодування в розмірі 76 602 грн. 88 коп., витрати на проведення оцінки збитку в розмірі 1 700,00 грн. та судовий збір в розмірі 766 грн. 03 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О.Матійчук