Провадження №: 2/752/2448/18
10.04.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
13.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності. У належній їй на праві приватної власності квартирі з 15.02.2013 року був зареєстрований відповідач з яким вона перебувала у шлюбі з 06.03.2009 року. 07.12.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу між нею та відповідачем було досягнуто усної домовленості з приводу того, що ОСОБА_2 самостійно звернеться до територіального органу реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання, однак цієї домовленості не виконав, незважаючи на те, що у квартирі не проживає. Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується актами про не проживання, фактичне його місце проживання їй невідоме. Оскільки відповідач, залишивши належне їй житлове приміщення, не знявся з реєстраційного обліку в добровільному порядку, а після розірвання їх шлюбу перестали існувати обставини, що стали підставою для його проживання у спірному житловому приміщенні, останній не проживає в ньому більше року, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною їй на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач відсутня, подала до суду клопотання про розгляд справи за її ж відсутності, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з»явився повторно, про дату та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду з зазначенням відділом зв»язку причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».
З огляду на викладене, суд ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справі, ухвалити заочне рішення на підставі даних матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована: позивачка ОСОБА_1 та відповідач у справі ОСОБА_2 з 15.02.2013 року (а.с.5-7, 11-12,14).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджує, що відповідач проживав та був зареєстрований у квартирі, яка належить їй на праві власності в якості члена її сім»ї, а 07.12.2016 року їх шлюб було розірвано після чого відвідач не проживає в належній їй на праві власноті квартирі, однак не виконав свого зобов»язання щодо добровільного зняття з реєстрації.
Зазначені позивачкою обставини, як підстави позову підтверджені: актами про непроживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 від 15.12.2016 року та 01.11.2017 року затвердженими головою правління ОСББ «Антоновича,122» (а.с.13).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні, після припинення обставин, які були підставою для його реєстрації місця проживання в спірній квартирі судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене позивачем, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк