Справа № 366/1181/18
Провадження № 2/366/368/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Форощі І.С., а також сторін у справі: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2018 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить витребувати у відповідача речі з його незаконного володіння, а у випадку їх відсутності в грошовому еквіваленті.

Позовні вимоги мотивує тим, що19.12.2017 року помер його батько ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вул. Франка, 11, с. Сидоровичі та іншого майна. Ще за свого життя ОСОБА_3 уклав заповіт, яким все своє майно заповів своєму сину позивачу по справі ОСОБА_1 Позивач прийняв спадок. Проте, за час відсутності позивача в с. Сидоровичі Іванквського району Київської області в будинку, що успадкував позивач, зникли речі, які, як йому пізніше стало відомо, вивіз відповідач по справі ОСОБА_2 На прохання повернути йому речі в добровільному порядку відповідач відмовив, тому позивач змушений звертатись з даним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Також повідомив, що його батько ОСОБА_3 тяжко хворів та потребував постійного догляду, але він сам не міг приїхати доглядати за ним, оскільки проживав на той час в зоні АТО. Сімя ОСОБА_2 забрали його до себе. В цей час ОСОБА_2 вивіз з будинку все цінне майно, побутову техніку та автомобіль, що належали ОСОБА_3 Враховуючи, що позивач є власником майна, яким незаконно заволодів відповідач, вважає, що дане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що з 1984 року він товаришував з померлим ОСОБА_3 Тому, коли останній тяжко захворів та не міг самостійно обходитись без сторонньої допомоги, вирішив забрати його до свого помешкання в с. Заруддя де за ним доглядала дружина відповідача. ОСОБА_3 добровільно погодився на переїзд, також попросив вивезти з його будинку в с. Сидоровичі майно щоб його не викрали за його відсутності, а саме: пральну машину, бойлер, телевізор, автомобіль. Курей просив забрати для власного споживання. 18.11.2017 року приїхав син ОСОБА_3 - позивач по справі, йому було запропоновано забрати батька щоб доглядати за ним, проте, останні забрав тільки майно, а саме: телевізор, пральну машину, бойлер та автомобіль. Після чого позивач зник. 19.12.2017 року ОСОБА_3 помер в будинку відповідача. До цього часу позивач жодного разу не навідався до нього. Інше перелічене в позовній заяві майно не бачив та йому не відомо чи воно взагалі було в наявності в померлого. Позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він проживав неподалік від ОСОБА_3 Син останнього позивач по справі, приїздив до нього в 2016 році. Після цього більше не приїздив аж до осені 2017 року коли ОСОБА_3 почав себе погано почувати та не міг самостійно пересуватись. Тому в кінці вересня 2017 року сімя ОСОБА_2 допомогли йому зібрати город та забрали його до себе де він проживав аж до своєї смерті. Також зазначив, що він бачив як ОСОБА_2 приїхали до господарства ОСОБА_3, останній сам відчинив ворота. Що відбувалося далі та чи виносили з будинку якесь майно він не бачив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він є сусідом померлого ОСОБА_3 Він бачив як до нього приїздили автомобілі. Від односельчан дізнався що це його друзі ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Проте чи вивозились якісь речі з його двору він не бачив. В дворі ОСОБА_3 стояла гойдалка, також в нього в гаражі був автомобіль, велосипед та зимова гума. Коли приїхав його син ОСОБА_1 то допомагав йому вивантажувати та встановлювати в будинку бойлер, пральну машину, телевізор.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що він товаришував з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Коли ОСОБА_3 тяжко захворів вирішили перевезти його до помешкання ОСОБА_2 де за ним доглядала дружина останнього. ОСОБА_3 сам погодився на переїзд та просив вивезти побутову техніку та автомобіль щоб їх не викрали. Пральну машину просив забрати щоб було чим прати його речі, курей також віддав для харчування, а гойдалку подарував сам онукам свідка. Коли приїхав його син ОСОБА_1 йому все віддали. Все інше майно яке заявлено в позовній заяві він не бачив.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що 11.09.2017 року до них зателефонували односельчани ОСОБА_3 та сказали, що останній знаходиться в важкому стані. Відразу поїхали до нього. Якийсь час разом з сімєю ОСОБА_2 допомагали йому по господарству, рубали дрова, прибирали в будинку та привозили йому продукти харчування. Телефонували його сину ОСОБА_8, проте він не приїздив аж до листопада 2017 року. Тому було прийнято рішення відвезти його до ОСОБА_2 де за ним доглядала дружина останнього. ОСОБА_3 сам добровільно погодився на переїзд, також попросив вивезти з будинку побутову техніку та забрати з гаража автомобіль, який зберігався в господарстві ОСОБА_7 аж доки його не забрав син померлого. Перелічене в позовній заяві майно вона не бачила та не знає чи воно взагалі було в наявності в будинку ОСОБА_3

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статтей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або невстановлене рішенням суду ( ч.3 ст.397 ЦК України).

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 362649, актовий запис № 1224, ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_1.

19.12.2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 419627, актовий запис № 8.

За життя склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 4697, яким все своє майно заповів ОСОБА_1.

В якості доказу своїх позовних вимог позивач надав копії перших сторінок інструкцій з експлуатації на електрофон програвач стерео, електронасос «Струмок», електроводонагрівач, радіоприймач «Океан», автомобільний-переносний радіоприймач Урал-авто 2, бензопилу «Штіль», магнітофон двухкасетний, а також сервісний сертифікат на пральну машину «Індезіт».

Однак, на підставі вказаних матеріалів, суд не може зробити висновок про те, що вони належали ОСОБА_3 та були в наявності на момент його смерті, оскільки не містять таких відомостей, також не містять відомостей про вартість техніки. В матеріалах справи відсутні копії чеку, квитанції про оплату тощо, також матеріали справи не містять інформації про вартість товарів на даний час.

За таких обставин зазначені письмові докази позивача являються неналежним та недопустимими, а тому суд не бере їх до уваги.

Позивач просив допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підтвердження обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про витребування майна з незаконного володіння відповідача. Проте жоден з заявлених свідків не підтвердив той факт, що саме ОСОБА_2 заволодів майном ОСОБА_3 та що воно знаходиться у володінні ОСОБА_2

Натомість свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що ОСОБА_3 сам добровільно віддав деякі речі. Побутова техніка, що була вивезена з його помешкання була повернена ОСОБА_1 Про інше майно, що зазначене в позові їм нічого не відомо.

Таким чином, на час коли ОСОБА_3 був живий, він був власником свого майна та сам ним розпоряджався. Відповідно до показів свідків, вказане майно вибуло з його володіння за його власною волею, оскільки, власник сам просив вивезти майно з метою його збереження на час відсутності вдома.

Отже, жодний доказ, наданий позивачем, не підтверджує факт незаконного вибуття майна з володіння ОСОБА_3 за час його життя, а також щодо наявності майна у незаконному володінні відповідача.

Враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, на підставі об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з'ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають, через їх необґрунтованість та недоведеність.

Керуючись статтями 328, 387, 388, 397, 1212 ЦК України, 81, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 13.07.2018 року.

Суддя А.А. Корчков