04 квітня 2018 року м. Словянськ Єд.унік. № 243/139/18
Провадження № 2/243/667/2018
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Старовецького В.І.
за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -
09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто кошти у сумі 13 648,86 гривень. Постановами Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби ГМУЮ від 25 червня 2014 року було відкрито виконавчі провадження з примусового виконання вказаного рішення. Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року у справі № 243/3485/15-ц видано дублікат виконавчого листа та постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ від 03 червня 2015 року відкрито виконавче провадження. Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків від 15 грудня 2017 року було розпочато виконавче провадження та з квітня 2017 року по листопад 2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто 6 257,43 гривень та надалі стягнення коштів припинилось. У звязку із чим ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 за час затримки виконання грошового зобовязання визначеного вищевказаним рішенням суду суму трьох відсотків річних у розмірі 1 243 гривень за період з 16 серпня 2014 року по 01 листопада 2017 року та інфляційні втрати у розмірі 11 427 гривень за період з 16 серпня 2014 року по 01 грудня 2017 року, а всього 12 670 гривень та понесені позивачем судові витрати.
Позивач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання чи місця перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У звязку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області, але до судового засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення чи розгляду справи без його участі до суду не надходило (а.с. 27).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом статей 15,16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року, яке набрало законної сили 16 серпня 2013 року, з відповідача на користь позивача стягнуто кошти у сумі 13 648,86 гривень (а.с. 5-6).
Постановами Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції від 25 червня 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року (а.с. 7).

Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року (а.с.8).

Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ від 03 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року (а.с.9).

З листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 15 грудня 2017 року № 4091 вбачається, що за період з квітня 2017 року по грудень 2017 року було стягнуто та перераховано на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 6 257,43 гривень, а саме: квітень 2017 року 568,44 гривень; травень 2017 року 624,90 гривень; червень 2017 року 624,90 гривень; вересень 2017 року 1 827,68 гривень; жовтень 2017 року 687,38 гривень; листопад 2017 року 1 924,13 гривень (а.с.10).

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Згідно положень ст. 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Крім того, ч.1 ст. 1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 надав відповідачу 6000 доларів США для здійснення підприємницької діяльності та ОСОБА_2 зобовязався сплачувати відсотки у розмірі 20 % (а.с.5-6).

Як передбачено ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов'язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов'язання, про що також зазначено й у ст. 599 ЦК України.

Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, слідує, що на іншу сторону договору - позикодавця покладається обов'язок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140цс13, постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, постанова від 27 січня 2016 року № 6-771цс15).

Свої обов'язки щодо повернення суми позики та процентів за користування грошима ОСОБА_2 не виконав до теперішнього часу.

Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.

За повідомленням Управління статистики у місті Покровську Головного управління статистики у Донецькій області від 07 липня 2017 року, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у липні 2014 року становив 100,4 %; у серпні 2014 року 100,8 %; у вересні 2014 року 102,9 %, у жовтні 2014 року 102,4 %, у листопаді 2014 року 101,9 %, у грудні 2014 року 103,0 %, у січні 2017 року 101,1 %, у лютому 2017 року 101,0 %, у березні 2017 року 101,8 %, у квітні 2017 року 100,9 %, у травні 2017 року 101,3 % (а.с.11).

Сума відшкодування інфляційних витрат за період з 16 серпня 2014 року по 01 грудня 2017 року становить 11 427 гривень, що складається з: (109 грн. + 395 грн. + 337 грн. + 259 грн. + 409 грн. + 6646 грн. + 1897 грн. + 150 грн. + 136 грн. + 245 грн. + 117 грн. + 161 грн. + 189 грн. + 200 грн. + 111 грн. + 66 грн.)

- 13648,86 грн. * 100,8% (інфляція серпень 2014р.) =109 грн.

- 13648,86 грн. * 102,9% (інфляція вересень 2014р.) = 395 грн.

- 13648,86 грн. * 102,4% (інфляція жовтень 2014р.) = 337 грн.

- 13648,86 грн. * 101,9% (інфляція листопад 2014р.) = 259 грн.

- 13648,86 грн. * 103,0% (інфляція грудень 2014р.) = 409 грн.

- 13648,86 грн. * 148,7% (інфляція у 2015р.) = 6646 грн.

- 13648,86 грн. * 113,9% (інфляція у 2016р.) = 1897 грн.

- 13648,86 грн. * 101,1% (інфляція у січні 2017р.) = 150 грн.

- 13648,86 грн. * 101,0% (інфляція у лютому 2017р.) = 136 грн.

- 13648,86 грн. * 101,8% (інфляція у березні 2017р.) = 245 грн.

- 13648,86 грн. - 568,44 грн. (сплачено у квітні 2017р.) = 13080,42 грн. * 100,9% (інфляція у квітні 2017р.) =117 грн.

- 13080,42 грн. - 624,90 грн. = 12455,52 грн. (сплачено у травні 2017р.) * 101,3% (інфляція у травні 2017р.) = 161 грн.

- 12455,52 грн. - 624,90 грн. = 11830,62 грн. (сплачено у червні 2017р.) * 101,6% (інфляція у червні 2017р.) =189 грн.

- 11830,62 грн. * 100,2% (інфляція у липні 2017р.) = 23 грн.

- 11830,62 грн. - 1827,68 грн. (сплачено у вересні 2017р.) = 10002,94 грн. * 102,0% (інфляція у вересні 2017р.) = 200 грн.

- 10002,94 грн. - 687,38 грн. (сплачено у жовтні 2017р.) = 9315,56 грн. * 101,2% (інфляція у вересні 2017р.) =111 грн.

- 9315,56 грн. - 1924,13 грн. (сплачено у листопаді 2017р.) = 7391,43 грн. * 100,9% (інфляція у листопаді 2017р.) = 66 грн.

Відповідно до приписів статті 625 ЦК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми, за весь час прострочення з 16 серпня 2014 року по 01 листопада 2017 року, яка у загальному розмірі становить 1 243 гривень та складається з:

(1038 грн. + 32 грн. + 30 грн. + 29 грн. + 73 грн. + 23 грн. + 18 грн.)

- 13648,86 грн. * 3% : 365 * 926 днів затримки (16.08.2014р. - 01.03.2017р.) = 1038 грн.

- 13648,86 грн. - 568,44 грн. (квітень 2017)= 13080,42 грн. * 3% : 365 * 30 дн. (01.03.2017р. - 01.04.2017р.)= 32 грн.

- 13080,42 грн. - 624,90 грн. (травень 2017)= 12455,52 грн. * 3% : 365 * 30 дн. (01.04.2017р. - 01.05.2017р.)= 30 грн.

- 12455,52 грн. - 624,90 грн. (червень 2017)= 11830,62 грн. * 3% : 365 * 30 дн. (01.05.2017р. - 01.06.2017р.)= 29 грн.

- 11830,62 грн. - 1827,68 грн. (вересень 2017)= 10002,94 грн. * 3% : 365 * 90 дн. (01.06.2017р. - 01.09.2017р.)= 73 грн.

- 10002,94 грн. - 687,38 грн. (жовтень 2017)= 9315,56 грн. * 3% : 365 * 30 дн. (01.09.2017р. - 01.10.2017р.)= 23 грн.

- 9315,56 грн. - 1924,13 грн. (листопад 2017)= 7391,43 грн. * 3% : 365 * 30 дн. (01.10.2017р. - 01.11.2017р.)= 18 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума інфляційних витрат у розмірі 11 427 гривень та три відсотки річних за час затримки виконання грошового зобовязання визначеного рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 29 травня 2013 року у розмірі 1 243 гривень, а всього 12 670 гривень.

Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 525, 526, 533, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 інфляційні витрати за період з 16 серпня 2014 року по 01 грудня 2017 року у сумі 11 427 гривень, три відсотка річних за період з 16 серпня 2014 року по 01 листопада 2017 року у сумі 1 243 гривень, а всього 12 670 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у сумі 704 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд

протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Словянського міськрайонного суд ОСОБА_3