ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9589/17 Номер провадження 22-ц/814/798/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді- Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Прядкіної О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2018 року ухваленого під головуванням судді Андрієць Д.Д. ( дані про складення повного тексту рішення відсутні) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь збитки в сумі 14681,75 грн.

В обгрунтування вимог вказував, що 15.10.2015 приблизно о 08:10 в м.Кременчуці відбулась ДТП за участю його автомобіля та собаки, яку вигулював ОСОБА_4

Зазначав, що в результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вказував, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що власником собаки є ОСОБА_4

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено за недоведеністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги, вказує, що в ході розгляду адміністративної справи було встановлено факт, що ОСОБА_4 на прогулянці залишив без нагляду собаку, яка вибігла на проїзну частину внаслідок чого зіткнулася з його автомобілем та завдала збитків.

Також зазначає, що місцевим судом до вказаних правовідносин не застосовано ст. 1187 ЦК України.

20.12.2018 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 19 листопада 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука по справі № 537/4550/15-п було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, якою провадження за ст.124КУпАП України було закрито за відсутності в його діях складу даного правопорушення.

Також під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що відповідно до складеного інспектором АП ВДАЇ м. Кременчука протоколу про адміністративне правопорушення від 15.10.2015 відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП України, 15.10.2015 о 9-30 год. по вул. Миру в м. Кременчуці ОСОБА_4 в порушення п.7.7(в) "Правил дорожньогоруху України" залишив без нагляду тварину (собаку), яка вибігла на проїзну частину та внаслідок зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався по проїзній частині дороги, автомобіль отримав механічні пошкодження.

З наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження №134 від 20.10.2015 вбачається, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Opel Omega2.0 НОМЕР_1 складає 13791,75 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідачів у спричиненні матеріальної шкоди.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду, оскільки він не відповідає нормам процесуального та матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.4.8 Правил утримання та поводження з тваринами в м. Кременчуці, забороняється на території міста перебування без намордника та короткого повідка собак з підвищеною агресивністю таких порід: американський бульдог, американський піт-бультер`єр , бельгійська вівчарка, бультер`єр, гірська гонча, кавказька вівчарка, канадська собака, лагнедокський пастушачий собака, леопардова гонча, румунська вівчарка, супердог, ротвейлер, різеншнауцер та їх помісі, а також подальше розповсюдження вищенаведених порід у місті.

Із справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником собаки породи різеншнауцер по кличці «Бест»( а.с.6-7).

Враховуючи зазначене положення та наявність характерних ознак слід вважати, що собака на кличку «Бест» є джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що особа, яка супроводжує домашню тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні тварин не допускається залишення їх без нагляду.

За приписами Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Частиною четвертою ст. 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Із справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником собаки породи різеншнауцер на кличку « Бест»( а.с.6-7).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_4 в порушення п.7.7(в) "Правил дорожнього руху України" залишив без нагляду тварину (собаку) за кличкою « Бест» , власником якої є ОСОБА_3, яка вибігла на проїзну частину та пошкодила автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався по проїзній частині дороги, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №134 від 20.10.2015 вбачається, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Opel Omega 2.0 НОМЕР_1 складає 13791,75 грн( а.с.8-10).

Також, позивачем сплачено кошти за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 134 від 20.10.2015 року ум 590 грн., та за послуги евакуатора в сумі 300 грн., що підтверджується наявними у справі доказами ( а.с.19,20).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вина власника собаки ОСОБА_3 доведена, тому підлягають стягненню з останньої завдані матеріальні збитки.

Позов в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.4 ст. 12 цього Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує, тобто шкоду відшкодовує власник собаки.

Посилання у відзиві на те, що висновок експерта не є належним доказом по справі, оскільки постановою Автозаводського районного у м. Кременчука від 19.11.2015 року закрито справу про аднімістративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП України за відсутністю в його діях правопорушення не береться до уваги, оскільки

вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України (ст. 76), зокрема висновком експертного автотоварознавчого дослідження ( ч.2 ст. 76 ЦПК України), який є належним доказом по справі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Так, оцінюючи розумність вартості наданих послуг з професійної правової допомоги, колегія суддів вважає, що дана справа віднесена законом до категорії малозначних, ціна позову складає 14681,75 грн., проте вартість адвокатських послуг становить 8718,20 грн., тобто більшу половину від заявлених вимог.

Оцінюючи розрахунки наданих послуг, апеляційний суд вважає, що адвокатом була витрачена значна кількість часу на надання консультацій, підготовку процесуальних документів, проте, необхідність чи неминучість надання послуг саме у такому об'ємі не обґрунтована.

Крім того, адвокатом зазначено 3 години на участь у судових засіданнях першої інстанції та одна година у суді апеляційної інстанції.

Проте, участь у судових засіданнях, а саме 3 години, що становить 1920 грн., не підтверджена належними доказами.

Апеляційний суд не бере до уваги розрахунок в частині представництва адвоката в суді апеляційної інстанції, оскільки вказана справа є малозначною і розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами без повідомлення і участі сторін

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи обставини справи, керуючись положеннями ст. 89 ЦПК України, колегія суддів діючи за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що заявлений розмір вартості послуг за професійну допомогу є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, а тому слід зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000 грн.

За таких обставин слід стягнути з ОСОБА_3 на корись позивача судові витати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі1600 грн.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 14681,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 1600 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль