ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/2837/17

провадження № 22-ц/4809/191/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідачі - Мошоринська сільська рада Знам'янського району Кіровоградської області, Знам'янська міська рада Кіровоградської області,

третя особа - ОСОБА_4,

представники третьої особи - адвокат ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2018 року у справі у складі судді Тьор Є.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, Знам'янської міської ради Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, Знам'янської міської ради Кіровоградської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначав, що з 26 червня 1982 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7), разом з дружиною проживали в с. Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області. У 2015 році його дружина захворіла на психічну хворобу та згодом була поміщена на лікування до Знам'янського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням. ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1. Він є спадкоємцем першої черги за законом та вважав себе таким, що прийняв спадщину і може в будь-який час звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини, оскільки проживав з дружиною та був зареєстрований з нею в одному будинку. Проте, після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав роз'яснення, що пропустив строк звернення, встановлений ст.1270 ЦК України. Нотаріусом було повідомлено, що відповідно до штампу в його паспорті, місце реєстрації значиться АДРЕСА_1, а згідно довідки Знам'янського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням спадкодавець на час її смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, за місцем знаходження закладу. Оскільки йому нічого не було відомо про зміну місця реєстрації дружини, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті дружини ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, строком три місяці (а.с. 2-3).

Ухвалою Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 січня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, який подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с.38-39).

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2018 року позов задоволено частково. Визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його дружини ОСОБА_7, два місяці, який обчислювати з дня наступного після набрання рішенням суду законної сили. Суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки його дружина була поміщена в психоневрологічний інтернат її братом ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_6, які змінили місце реєстрації ОСОБА_7 та не повідомили про це позивача (а.с. 146-152).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Позивачем не надано жодних доказів на їх підтвердження. Позивач постійно з часу смерті спадкодавця перебував за місцем реєстрації в селі Мошорине, у вересні 2015 року продав свій будинок, а в 2016 році придбав інший будинок. Позивач неодноразово приходив до сільської ради. Надані позивачем довідки про працевлаштування та відрядження ОСОБА_1 у ТОВ «ДЕСМОНОД» є підробленими, оскільки фірма є фіктивною, а печатка могла бути поставлена будь-ким, тому не дає підстав для висновку про наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій пов'язаних із поданням заяви для прийняття спадщини (а.с. 176-177).

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду, 08 жовтня 2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача (а.с.179).

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 відкрито 11 жовтня 2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.180), 29 жовтня 2018 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи (а.с.191) та призначено судовий розгляд на 14 листопада 2018 року (а.с.192).

Позивач, його представник адвокат ОСОБА_8, відповідачі Мошоринська сільська рада Знам'янського району та Знам'янська міська рада Кіровоградської області відзив на апеляційну скаргу не надали.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін.

Позивач та представники відповідачів, які належним чином під розписку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не прибули , про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який пережив спадкодавця.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач перебував з 26 червня 1982 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, дошлюбне прізвище якої ОСОБА_7 (а.с.4-5, 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла (а.с.8) Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № 709 площею 4,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мошоринської сільської ради Знам?янського району Кіровоградської області (а.с.9).

Заповіт від імені ОСОБА_7 не посвідчувався.

Позивач проживав з 23 грудня 1983 року по 03 липня 2015 року із спадкодавицею по АДРЕСА_3 (а.с.21). З липня 2016 року позивач зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно довідки Знам?янського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням за № 428 від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_7 знаходилась в закладі з 07 липня 2015 року на підставі Путівки головного управління праці та соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2. Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31) .

Після смерті ОСОБА_7 01 березня 2017 року заведена Спадкова справа до майна померлої . 28 лютого 2017 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом подав ОСОБА_4, яки зазначив, що є рідним братом ОСОБА_7. Заява про прийняття спадщини подана через Петрівську сільську раду Знам?янського району Кіровоградської області (а.с.28,30).

Позивач 16 листопада 2017 року звернувся до Знам?янської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7.

Завідувачем Знам?янської міської державної нотаріальної контори письмово позивачу роз?яснено, що він на час відкриття спадщини разом із спадкодавицею постійно не проживав, оскільки в його паспорті місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_1, а спадкодавець відповідно до довідки Знам?янського психоневрологічного інтерната з геріатричним відділенням № 428 від 28 серпня 2017 року була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_2, за адресою вказаного медичного закладу з 07 липня 2015 року по час смерті. У зв?язку з цим йому рекомендовано звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дружини (а.с.32).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яка є його дружиною, пояснила, що вони з чоловіком без відома позивача помістили ОСОБА_7 спочатку в Кіровоградську обласну психіатричну лікарню, а потім до Знам?янського психоневрологічного інтерната з геріатричним відділенням. Підтвердила, що до того ОСОБА_7 постійно проживала з позивачем, з яким перебувала в шлюбі. Вони з чоловіком зняли її з реєстрації за місцем проживання без відома позивача та не повідомили його про це, оскільки не бажали, щоб він знав де вона перебуває.

Пояснила, що за час свого життя ОСОБА_7 не була визнана недієздатною. Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції підтвердила, що декілька разів ОСОБА_1 приходив до Мошоринської сільської ради протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_7, але оскільки секретар сільської ради був відсутній, позивач не подав заяву про прийняття спадщини.

Довідкою Знам?янського психоневрологічного інтерната з геріатричним відділенням № 428 від 21 серпня 2017 року, письмовим роз?ясненням нотаріуса, поясненнями представника ОСОБА_4, підтверджуються твердження позивача про те, що йому не було відомо про зняття його дружини у зв?язку з поміщенням в психоневрологічний інтернат з реєстрації за місцем її постійного проживання в с. Мошорине та про її реєстрацію за місцезнаходженням вказаного психоневрологічного інтернату в м. Знам?янка і тому він, як особа яка вважала, що постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, був впевнений, що прийняв спадщину, оскільки не відмовлявся від неї.

Закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, позивач постійно проживав з спадкодавцем, про її зняття з реєстрації за місцем проживання сторонніми особами, не був поінформований до серпня 2017 року, до отримання довідки психоневрологічного інтернату з відповідною інформацією.

Доводи позивача, що він вважав себе таким, що проживав зі спадкодавцем і прийняв спадщину, отже в будь-який час міг звернутись до нотаріуса, підтверджуються поданням ним заяви нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та її змістом.

Також судом встановлено, що подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_7, унеможливлювалась відсутністю секретаря Мошоринської сільської ради, що підтверджується заявою ОСОБА_4, який проживає, як і позивач в селі Мошорине Знам?янського району, про прийняття спадщини, яку було подано в останній день для прийняття спадщини - 28 лютого 2017 року через секретаря Петрівської сільської ради Знам?янського району Кіровоградської області (а.с.28). .

За таких обставин та з урахуванням принципу верховенства права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач мав об?єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, ці обставини є поважними, тому є правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, ґрунтуються лише на незгоді з оцінкою доказів, наданою судом.

Доводи про перебування позивача у відрядженні у зв?язку з працевлаштуванням у ТОВ «ДЕСМОНОД» не були підставою позову, тому ці докази і їх оцінка не мають правового значення для вирішення спору.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.268, п.1 ч.1ст. язки у визнаений законом строк, ст.375, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко