Справа № 359/9990/17
провадження у справі №2/0285/1124/18
19 листопада 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:
позивач: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 не прибули,
відповідач: ОСОБА_3 не прибув,
розглянувши заочно у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 50 000 грн., штраф в розмірі 5 000 грн., суму індексу інфляції в розмірі 45 126 грн. 66 коп., 3% річних в розмірі 4 380 грн. 82 коп. та судові витрати.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 24 вересня 2014 року вона надала у позику ОСОБА_3 50 000 грн., на підтвердження отримання коштів відповідачем складено розписку. З метою підтвердження отримання ОСОБА_3 позики та обумовлення строку її повернення, між сторонами у справі укладено договір позики від 23 жовтня 2014 року, пунктом 2 якого передбачено, що строк повернення грошових коштів становить не пізніше 31 грудня 2014 року. Однак, після спливу строку, передбаченого п. 2 договору позики, відповідач коштів не повернув, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2018 року зазначену справу передано на розгляд до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.
25 липня 2018 року справа надійшла до Новоград-Волинського міськрайонного суду (а.с. 33) та ухвалою судді від 30 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі й призначено справу до розгляду (а.с. 38).
В судове засідання позивач не прибув, на адресу суду надійшла заява представника позивача, у якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 66).
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав (а.с. 25, 45, 51, 58, 62, 65, ).
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 вересня 2014 року ОСОБА_1 надала у позику ОСОБА_3 50 000 грн., на підтвердження отримання коштів відповідачем складено розписку (а.с. 6, 70).
З метою підтвердження отримання ОСОБА_3 позики та обумовлення строку її повернення, між сторонами у справі укладено договір позики від 23 жовтня 2014 року, згідно з пунктами 1, 2 якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 у позику 50 000 грн. та зобовязався повернути кошти у строк не пізніше 31 грудня 2014 року (а.с. 7, 69).
Відповідно до п. 3 договору позики у випадку прострочення внеску останньої суми позичальник виплачує позикодавцеві штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, яка залишилася, за кожен день прострочення.
У листопаді 2017 року позивач надіслала ОСОБА_3 письмову вимогу про повернення суми позики (а.с. 8, 9, 10).
Доказів повернення відповідачем суми позики матеріали справи не містять.
Відповідно з статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається зі змісту статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором .
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Уклавши договір позики та підписавши розписку, ОСОБА_3О підтвердив факт отримання ним у борг від позивача грошових коштів в розмірі 50 000 грн. з терміном повернення цих коштів до 31 грудня 2014 року. Доказів того, що договір позики, або розписка була складена під впливом обману чи насильства, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до змісту ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконав умов договору позики, укладеного між сторонами, не повернув позивачу борг в обумовлений сторонами строк, у звязку з чим виникла заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в позику.
Отже, невиконання відповідачем договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в позику, а тому відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми, а також штраф, передбачений п. 3 договору позики.
Наданий суду розрахунок нарахування штрафу, індексу інфляції та 3 % річних, відповідачем не спростовано (а.с. 5).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, с. Кам`янка, Новоград-Волинського району, Житомирської області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2, зареєстрована Київський шлях, 2-а, кв. 17, м. Бориспіль) борг за договором позики в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень, штраф в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень, суму індексу інфляції в розмірі 45 126 (сорок пять сто двадцять шість) гривень 66 копійок, 3% річних в розмірі 4 380 (чотири тисячі триста вісімдесят) гривень 82 копійки та судовий збір в розмірі 1046 (одна тисяча сорок шість) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляці йного суду Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подають учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя Т.Б. Сташків