ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Херсон

Номер справи № 650/1025/13-ц

Номер провадження №22-ц/819/125/18

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого(суддя-доповідач): Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Склярської І.В.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 11 160 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що станом на 01 червня 2013 року у позичальника виникла заборгованість по кредиту в розмірі 72 705, 07 грн., з яких: 11 160 грн, - заборгованість за кредитом; 25 491, 27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 32 115, 46 грн. - заборгованість по пені, штраф - 500 грн, (фіксована частина), 3 438, 34 грн. штраф (процентна складова), банк просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену заборгованість за кредитними зобов'язаннями.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 72 705, 07 грн. та 727, 05 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, послалася на те, що при вирішені спору суд першої інстанції не з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд розглянув справу у відсутності відповідачки, належним чином не повідомивши її про день та час розгляду справи, не перевірив правильність та обґрунтованість нарахування кредитної заборгованості, та не звернув увагу на те, що при оформленні кредиту інша особа, скориставшись довірою відповідачки, оформила кредит на її ім'я, внаслідок чого ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором.

В процесі апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 заявила письмове клопотання про застосування наслідків позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду І інстанції в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою ( п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи, що із матеріалів справи вбачається, що судові виклики відповідачки здійснювалися судовими повістками-повідомленнями, які направлялися судом за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві, які відповідачка не отримувала, оскільки з 2012 року проживає в іншій місцевості, що підтверджується долученими до апеляційної скарги доказами, та зважаючи на те, що ОСОБА_2 обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що сторони уклали кредитний договір № DNH4KS95010385 від 03.07.2006 року згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 11 160,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 42 місяця.

За умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кінцевій термін повернення основної заборгованості - до 04.01.2010 року, погашення кредиту здійснюється щомісячно до 10 числа кожного місяця в розмірі 403,90 грн.

Наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом станом на 01.06.13р. складає 72 705,07 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 11 160,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 25 491,27 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 32 115,46 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500.00 грн. та штраф (процентна частина) 3438,34 грн.

Із цього розрахунку вбачається, що жодного щомісячного платежу боржником внесено не було.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Враховуючи, що згідно зі ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, та зважаючи на те, що позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого допустив заборгованість, колегія суддів вважає, що банк відповідно до ст. 1050,1054 ЦК України правомірно вимагає від позичальника повернення заборгованості по кредиту.

Під час апеляційного розгляду справи відповідачка подала письмову заяву про застосування позовної давності.

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору так і кінцевий строк повернення кредиту.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

За загальними правилами згідно ч. 1 ст. 261 України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи.

У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово - судовому порядку.

Стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв'язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів та пені поза її межами.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи, що умовами кредитного договору сторони встановили розмір щомісячних платежів, які не були сплачені боржником, а відтак право кредитора є порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення цього платежу, тобто початок перебігу позовної даності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а отже саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, та зважаючи на те, що строк виконання боржником основного зобов'язання був визначений до 04.01.2010 року, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 24 липня 2013 року, тобто зі спливом строку позовної давності, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 367, 376, 382 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3задовольнити.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 жовтня 2103 рокускасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити за пропуском строку позовної давності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Чорна Т.Г.

Судді Пузанова Л.В.

Склярська І.В.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г.