Справа № 212/7214/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

26 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - Пустовіта О.Г. за участю секретаря судового засідання - Борух Ю.К.; в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Покровської районної у місті ради в особі служби у справах дітей, в якій просила суд позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 03.10.2018 року уточнила позовну заяву просила суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав тільки відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, Пояснила свою заяву тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно в середині 2013 року через постійні сварки та непорозуміння вона з ОСОБА_3 перестали перестали мешкати однією сім'єю, 16.01.2014 року шлюб між нами було розірвано, і з того часу він жодного разу не спілкувався з дитиною, та не надавав матеріальної допомоги на її утримання. На протязі всього часу відповідач з дитиною не бачився, навіть не цікавився в яких умовах та як проживає його дитина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею одноособово, без участі та підтримки відповідача ОСОБА_3 На даний час його місце перебування їй не відоме, будь-які контактні дані відсутні. Відповідач не виконує батьківські обов'язки по відношенню до сина, не піклується про його фізичний стан, духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення дитини, дитину не відвідує, виховним процесом не цікавиться. У зв'язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду із вищевказаною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року відкрито провадження по справі з призначенням до відкритого судового засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року зупинено провадження по даній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року поновлено провадження по справі.

15.12.2017 року позивач ОСОБА_6, вступила у шлюб та змінила прізище з ОСОБА_6 на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 15.12.2017 р, серія НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на сайті судової влади, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із зазначеним, 26.11.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку.

Представник третьої особи Бондуровська М.В. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_2, батьками якого зазначені сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2014 року, розірвано шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Після розірвання шлюбу відповідач по справі жодного разу не спілкувався з дитиною, та не надавав матеріальної допомоги на його утримання.

17.10.2013 року було ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2, згідно з довідкою про розмір заборгованності, по виконавчому листу №2/212/3210 від 17.10.2013 року виданого Жовтневим районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини станом на 01.11.2017 року, складає 63620, 64 грн.

Згідно висновку виконкому Покровської районної в місті ради за №7/29-3922 від 26 жовтня 2018 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини.

Оцінивши в сукупності зібрані та досліджені по справі докази, судом встановлена винна поведінка відповідача, який жодним чином не виконує свої батьківські обов'язки та нехтує ними, свідомо ухиляється від виховання дитини, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-83, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1) відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2018 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт