Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1574/18 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/1574/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь кошти у сумі 10419 грн, що становить вартість безпідставно набутого майна та 10500 грн заподіяної моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належав ноутбук «Asus UX32A-R3001H», який вона придбала за 20000 грн. Для роботи на вказаному ноутбуку необхідно було встановити програмне забезпечення, а тому з цією метою вона звернулася за допомогою до відповідача. Зазначала, що 26 червня 2015 року вона передала ноутбук ОСОБА_2 для встановлення програмного забезпечення, а вона оплатить його послуги. Проте, останній ноутбук не повернув, на телефонні дзвінки не відповідав, а тому вона змушена була звернутися до правоохоронних органів. 17 вересня 2015 року Коростенським відділом поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області було відкрито кримінальне провадження та внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001197. Розслідування тривало більше двох років та було закрито на підставі ч.1 ст. 190 КК України. Із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що відповідач у ході досудового розслідування визнав, що взяв у ОСОБА_1 ноутбук, проте програмне забезпечення не встановив, а ноутбук разом із своїм знайомим здав у ломбард, отримані кошти витратив на власні потреби. ОСОБА_1 вказувала, що пройшло три роки, проте відповідач не повернув її ані ноутбук ані кошти, чим заподіяв їй і моральну шкоду, відтак, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, судом не було з'ясовано усіх обставин, що мають істотне значення для справи. Зазначає, що помилковим є висновок суду та не узгоджується із фактичними обставинами справи, що до спірних правовідносини не застосовуються положення статей 1212, 1213 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належав ноутбук «Asus UX32A-R3001H», який вона придбала за 20000 грн. Для роботи на вказаному ноутбуку необхідно було встановити програмне забезпечення, а тому з цією метою, позивач звернулася за допомогою до відповідача. 26 червня 2015 року ОСОБА_1 передала ноутбук ОСОБА_2 для встановлення програмного забезпечення та після виконання робіт, оплатить послуги останнього. Проте, ОСОБА_2 ноутбук не повернув, на телефонні дзвінки не відповідав.

17 вересня 2015 року Коростенським відділом поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001197 та було розпочато досудове розслідування. Розслідування тривало більше двох років та закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину у діях ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтями 1212, 1213 ЦК України, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог. Відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Із постанови про закриття кримінального провадження від 18.09.2017 вбачається, що відповідач у ході досудового розслідування пояснив, що за домовленістю сторін, він узяв у ОСОБА_1 ноутбук для встановлення програмного забезпечення, а остання погодилася оплатити вказану роботу, проте, ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав, програмне забезпечення не встановив, а ноутбук разом із своїм знайомим здав у ломбард, за що отримав кошти.

ОСОБА_1 вказувала, що пройшло три роки, проте відповідач не повернув її ані ноутбук ані кошти, чим заподіяв їй моральну шкоду. Так як, ноутбук купувався для її дочки, яка закінчувала школу і мала намір поступати до вищого навчального закладу та використовувати ноутбук для навчання. Відтак, дії відповідача позбавили можливості своєчасно подати заяву на вступ до ВНЗ, новий ноутбук немає можливості придбати, так як вона не працює, та має на утриманні доньку, яка продовжує навчатися, у свою чергу, відповідач позбавив можливості дочку-студента ноутбука, що так необхідно для навчання.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматисявід певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Верховний Суд України у Постанові судових палат у цивільних та господарських справах від 02.10.2013 (справа №6-88цс13) висловив правову позицію, відповідно до якої у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Встановивши по справі, яка переглядається, наявність у сторін договірних правовідносин, оскільки між ними було досягнуто згоди щодо робіт, які має виконати ОСОБА_2 та оплати ОСОБА_1 виконаної роботи відповідачем, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування статті 1212 ЦК України у спірних правовідносинах.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відтак, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування судом до них положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Дана правова позиція висловлена у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-100цс15 від 03.06.2015 року.

Вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) - похідна.

При відмові в позові за основною вимогою, не підлягає і задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди, так як вона є похідною вимогою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 27 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді