печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Матійчук Г.О.,

секретаря: Саницької Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державне підприємство «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України» про зняття арешту з земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту з земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. В обґрунтування заявленого позову вказує, що позивач є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну та на право постійного користування землею відповідно до договору оренди землі № 02-7-00382 від 21.06.2004 р. В подальшому, 11.11.2004 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу зазначеної вище земельної ділянки. Однак, 13.12.2006 року договір купівлі-продажу земельної ділянки сторонами розірвано, право власності на земельну ділянку повернулось до позивача. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна № 91830129 від 12.07.2017 року сформованої Приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. вбачається, що Державним підприємством «Інформаційний центр» МЮУ, як реєстратором 21.10.2011 року було зареєстроване обтяження на дану земельну ділянку ОСОБА_2 Підставою накладення арешту на земельну ділянку боржника ОСОБА_2 є постанова державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Павлюк О.М. № 19801917 від 21.10.2011 року в інтересах стягувача ПАТ «ДБ «Сбербанк Росії». Таким чином, позивач є законним власником спірної земельної ділянки, обтяження накладене на земельну ділянку є незаконним та безпідставним, оскільки з 13.12.2006 року відповідач втратив право власності на користування земельною ділянкою. У зв'язку з наведеними обставинами, позивач просить суд зняти арешт з земельної ділянки, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у встановлений законом строк, не надходило.

Від представника відповідача ОСОБА_5 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та 15.11.2018 року представник відповідача направила на адресу суду заяву про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 13 суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, ягі мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставини справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_4 на підставі державного акту на право власності земельної ділянки серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 02-7-00382 від 21.06.2004 року.

11.11.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки.

В подальшому, 13.12.2006 року вищезазначений договір розірвано, право власності на земельну ділянку повернуту ОСОБА_1

Однак, 21.10.2011 року постановою № 19801917 старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Павлюк О.М. в межах виконавчого провадження, на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 накладено арешт, як на майно боржника - ОСОБА_2 в інтересах стягувача - ПАТ «ДБ «Сбербанк Росії».

Як зазначає, представник відповідача ОСОБА_5 у заяві про визнання позову, відповідач ОСОБА_2 не повідомив відділ державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції м. Києва, що спірна земельна ділянка не є правом власності останнього.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визначення права.

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту.

Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується договором про розірвання від 13.12.2006 року договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Вашагашвілі Д.Д. за реєстровим № 191, з якого вбачається, що право власності на земельну ділянку повернулось до ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» вбачається, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до. ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про зняття арешту з земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 302 грн. 40 коп.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-13, 76-83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, 317, 319, 321, 328, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державне підприємство «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України» про зняття арешту з земельної ділянки задовольнити.

Зняти арешт з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, накладений постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Київ від 21.10.2011 року № 19801917 про арешт майна.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір в сумі 302 грн. 40 коп. за квитанцією № 43 від 18 червня 2018 року на розрахунковий рахунок № 0007 УДКСУ у Печерському районі м. Києва, МФО 820019, .

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 302 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Матійчук Г.О.