Справа № 645/3778/18
Провадження № 2/645/1949/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючий - суддя Шарко О.П.
Секретар судових засідань - Ятлова Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстр територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської Міської ради в якому просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. За вказаною адресою, окрім позивача, зареєстровані також колишній чоловік позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та їх доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач утримує квартиру і сплачує усі необхідні кошти за комунальні послуги, стосовно факту не проживання відповідача у квартирі позивачем було складено відповідний акт разом із сусідами. Після переїзду у 2014 році відповідача до Сполучених Штатів Америки, де і мешкає в теперішній час - у Штаті Вашингтон, Ванкувері, вона не поверталася. Угоди із відповідачем щодо збереження за ним права користування квартирою не укладались.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним вище, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що її сестра ОСОБА_3 з 2014 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1, оскільки виїхала на постійне проживання до Сполучених Штатів Америки.
Третя особа ОСОБА_4, представник третьої особи - Реєстр територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської Міської ради у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, ОСОБА_4 причини неявки суду не повідомив, представник Департаменту надав пояснення у справі, в яких просив розглянути справу у їх відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомила.
Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, кожен окремо, пояснили, що відповідач у справі - ОСОБА_3, є донькою позивача, у 2014 році виїхала на проживання до США, де і проживає на сьогоднішній день.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, видане Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризції») .
Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданої 04.06.2018 року Об'єднанням житлових кооперативів «ЕКРАН», у зазначені квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, колишній чоловік позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та їх доньки - ОСОБА_5,.ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.
Як встановлено у ході розгляду справи відповідач з 2014 року в спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, не приходить до квартири, не слідкує за її технічним станом, оскільки постійно мешкає на території Сполучених Штатів Америки.
Судом не було встановлено поважність причин не використання відповідачем права на проживання за місцем реєстрації.
Згідно повідомлення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №5» №1242 від 07.06.2018 року, будь - які відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, в закладі відсутні.
Як вбачається з довідки,с кладеної Ст. ДОП Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 2014 року за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, не проживає.
Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд
Згідно п.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Відповідачем не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідача із заявою про подовження строку зберігання за ним жилого приміщення.
Згідно ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.
Відповідно до ст. 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди )
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 322, 386 ЦК України, ст.ст. 10,11, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Надруковано в нарадчій кімнаті.
Головуючий-суддя: