БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1520/17
Провадження № 2/497/47/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа , що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в Одеському Національному Медичному Університеті, - в розмірі 50 відсотків від загальної суми контракту за п'ять років навчання, поділивши її у твердій грошовій сумі в Національній валюті України щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання дитини чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, в залежності від того, яка подія наступить раніше; також просить стягувати на її користь з відповідача додаткові витрати на оплату навчання дитини - в розмірі 1 / 2 частини усіх витрат до закінчення навчання дитини чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, в залежності від того, яка подія наступить раніше.

Сторони у судовому засіданні 16.11.2017 року висловилися щодо предмету позову - позивач підтримала позов в повному обсязі, просила задовольнити, відповідач заперечував проти його задоволення, стверджуючи, що він не працює, оскільки має хвору матір, має сезонні доходи у натуральному виді - м'ясо, птиця, городина, частину яких й так надсилає дітям, проте грошей в нього немає, оскільки не реалізовує продукти сільськогосподарського призначення, і, навіть, якщо б мав кошти, не бажає сплачувати колишній дружині гроші для утримання її другого чоловіка, який не працює. Дітям - двом синам від шлюбу з позивачем - він і так допомагає - старшому сину давав автомобіль, який в нього потрапив в аварію, потім віддав старенький мікроавтобус, який син поміняв на автомобіль і заробляє кошти, таксуючи. Таким чином він, відповідач, усім, чим може, й так допомагає дітям. Крім того, він, відповідач, має борг за аліментами, які були стягнуті з нього до повноліття молодшого сина - він заборгував з тієї ж причини - відсутність роботи і постійного заробітку. Він усе віддав синам, що мав, і тепер допомагає продуктами харчування, його мати з пенсії час від часу пересилає невеликі суми онукам. Більше в нього нічого немає, але в разі, якщо буде - він обов'язково буде допомагати синам.

Для підтвердження своїх пояснень відповідач просив викликати до суду свого молодшого сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є третьою особою у справі, на навчання якого позивач просить стягнути кошти.

Суд ухвалою зобов'язав з'явитися у судове засідання зацікавлену особу, проте ухвалу суду з датою судового засідання позивач та її син за адресою, зазначеною у позові, не отримали - конверт неотриманим повернувся до суду.

У судове засідання 11.01.2018 року позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Ухвалою суду від 11.01.2018 року залишене без задоволення клопотання позивача про зміну підсудності розгляду справи на м.Одеса, та розгляд справи продовжено за новою редакцією ЦПК України, яка діє з 15 грудня 2017 року - зі стадії підготовчого провадження, підготовче судове засідання було призначене на 16.02.2018 року, яке було відкладене за клопотанням сторін з поважної причини на 22.03.2018 року.

Проте, сторони у судове засідання знову не зявилися, позивач надавала двічі суду заяви про розгляд справи за її відсутністю, відповідач був сповіщений про дату судового засідання у приміщенні суду під підпис, про що в матеріалах справи є його розписка, проте до суду на призначену дату не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Позивач обґрунтовує вимоги позову тим, що за договором №972 про надання освітніх послуг фізичній особі, за навчання дитини - сина ОСОБА_3 вона має сплатити 134280 (сто тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят) гривень, тому просить стягнути 50 відсотків цієї суми з відповідача, при цьому посилалася на те, що, вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах з 1993 року по червень 2006 року, шлюб був розірваний рішенням Болградського районного суду Одеської області 31.08.2006р. Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім та продовжує навчатися у вищому медичному навчальному закладі на контрактній основі, на денний формі навчання - в Одеському медичному університеті, де до навчання потрібно ставитися відповідально, з-за чого не має змоги влаштуватися на роботу, щоб мати самостійний заробіток, а відповідач є батьком дитини, проте в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, хоча має можливість це робити.

Вислухавши пояснення сторін щодо предмету та підстав позову, вчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані суду докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні:

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком є відповідач ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №281769 видане 20.07.1999 року Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з 27);

- копія свідоцтва про розірвання шлюбу серїі І-ЖД №024214 від 31.08.2006 року, а/з 31;

- копія довідки Одеського Національного медичного Університету № 11/11/1067 від 18.09.2017 р., згідно якої ОСОБА_3 у 2017 році вступив до цього навчального закладу і зараз навчається на 1 курсі, спеціальність - стоматологія, строк закінчення закладу - 30.06.2022 року;

- копія квитанції від 14.01.2017 року за №121-181Е/1 - переказ готівки - оплата за навчання студента ІНФОРМАЦІЯ_2, платник ОСОБА_3;

- копія договору за №972 про надання освітніх послуг фізичній особі;

- довідка ВК Кальчівської сільської ради від 13.11.2017р., згідно якої ОСОБА_2 не працює з 09.11.2016р. згідно запису в його трудовій книжці;

- довідка Кальчівської сільської ради від 13.11.2017р., про склад сім'ї відповідача, згідно якої ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю 1949р. народження;

- довідка Кальчівської амбулаторії сімейної медицини, згідно якої мати відповідача - ОСОБА_4 хворіє, згідно її діагнозу вона, цілком припустимо, потребує сторонньої допомоги у побуті.

Відповідач цих фактів не спростовував.

У відповідності до ст.99 СК України, оскільки син позивача і відповідача продовжує навчання, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що син потребує матеріальної допомоги, однак її заробітна плата не дозволяє забезпечувати навчання сина, сам син, на час звернення до суду, не працює, оскільки навчається на денній формі навчання. Крім того у позовній заяві позивач зазначила, що їй не відомо чи працює відповідач та чи отримує заробітну плату, проте клопотань що витребування цих доказів від позивача не надходило.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст.198,199 цього Кодексу - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Статтею 182 СК України регламентовано, що 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3-2 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, пункту 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим за 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність в батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 ст.12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу у виді аліментів та оплати навчання дитини на контрактній основі, щодо стану здоров'я повнолітньої дитини, обґрунтування на її потреби в матеріальній допомозі, і чи її, позивача, матеріальне становище є нижчим, ніж у відповідача.

Враховуючи викладене, а також пояснення відповідача про те, що він не має постійного місця роботи, його доходи є мінливими, залежать від пори року, вимірюються натуральними речами - продуктами, та не оцінені у грошовому еквіваленті, а також, з врахуванням в позивача заборгованості у грошовому еквіваленті зі сплати аліментів, яку він має також погашати, а також, враховуючи реальну допомогу відповідача дітям продуктами сільськогосподарської діяльності, а також вказаними ним автомобілями, що не спростовувалося позивачем і які сторонами не оцінені у грошовому еквіваленті, а також враховуючи пояснення відповідача, який стверджує, що не має можливості регулярно сплачувати аліменти грошовими коштами, оскільки не має роботи, суд дійшов висновку, що з врахуванням інших вищевказаних відомостей та доказів, - відсутні обгрунтовані підстави для задоволення позову.

Постановою ВСУ від 24 лютого 2016р. у справі № 6-1296цс15 визначено, що у визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

В разі неможливості самостійно надати докази, позивач не звернулась до суду з відповідним клопотанням згідно до ст.84 ЦПК України про витребування доказів судом, оскільки відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у звязку із відсутністю доказів в матеріалах справи про спроможність відповідача надавати таку матеріальну допомогу (отримання заробітної плати; отримання допомоги по безробіттю, наявність у відповідача іншого джерела доходів, тощо), суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,84,223,259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.180-200 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа , що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки) повністю або частково шляхом подання до Апеляційного суду Одеської області Апеляційної скарги у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22.03.2018 року.

Суддя А.В.Кравцова