Справа № 378/660/17 Головуючий у І інстанції Марущак Н. М.
Провадження № 22-ц/780/401/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 29 17.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виплати страхового відшкодування,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 21 листопада 2013 року на автодорозі «Київ - Одеса» поблизу села Гостра Могила Ставищенського району Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з НОМЕР_1, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5. Внаслідок ДТП останній отримав тілесні ушкодження, був госпіталізований в Ставищенську центральну районну лікарню, де помер у той же день.

Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Київській області майора міліції Тарасюка А.В. від 22 квітня 2014 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу № АЕ/9220434.

18.11.2016 р. позивач повідомила відповідача про настання страхового випадку та просила перерахувати суму страхового відшкодування на банківські реквізити уповноваженого представника ОСОБА_7

Вказане повідомлення та заяву відповідач отримав 18.11.2016 р.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик повинен був виплатити страхове відшкодування не пізніше ніж через 90 днів від вказаної дати (18 листопада 2016), тобто не пізніше 16 лютого 2017 року.

Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачем було порушено строк виплати страхового відшкодування та виплата здійснена лише 23 березня 2017 року.

На підставі викладеного позивач, посилаючись на положення ст. ст. 526, 530, 625 ЦК України, а також п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004р., просить стягнути на свою користь із відповідача у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування: пеню в розмірі 739,11 грн. за кожний день такого прострочення, втрати від інфляції в сумі 495,50 грн., три відсотки річних від простроченої суми в сумі 79,19 грн. та судові витрати на правову допомогу в сумі 4800 грн.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність рішення встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильність висновків суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно продовжив строк виплати страхового відшкодування на 61 день, оскільки позивачем було пропущено строк надання підтверджуючих документів для здійснення такої виплати. Зазначає, що 18.11.2016 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. В заяві позивач просив здійснити: відшкодування витрат на поховання загиблого сина ОСОБА_9 в сумі 13 764,00 грн.; відшкодування моральної шкоди в сумі 13 764,00 грн. До заяви на виплату страхового відшкодування було додано: постанову про закриття кримінального провадження, свідоцтво про смерть ОСОБА_5, свідоцтво про народження ОСОБА_5, копію свідоцтва про смерть батька загиблого, копію паспорту та ІПН позивача; довіреність на право отримання коштів. Таким чином, на думку позивача, нею було надано страховій компанії повний пакет документів для отримання виплати страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина. І останнім днем виплати такого страхового відшкодування є 16 лютого 2017 року. Крім того, позивач вважає, що документи, підтверджуючи здійснення витрат на поховання були подані з простроченням не на 61 день, як зазначив суд, а на 30 днів, так як відповідно до вимог Закону № 1961-IV строк на подання заяви про виплату страхового відшкодування визначено у 30 днів з моменту повідомлення про страховий випадок. Зазначає також, що після подання нею документів 19.01.2017 року, відповідач мав достатньо часу для здійснення перевірки та визначення розміру збитків та мав усі підстави для виплати страхового відшкодування саме 16 лютого 2017 року.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги позивач ОСОБА_2 не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 07.12.2017 року.

Колегія суддів визнала можливим розглядати справу за відсутності нез'явившогося позивача, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги на вимогах закону не ґрунтуються.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 листопада 2013 року на автодорозі "Київ - Одеса" поблизу села Гостра Могила Ставищенського району Київської області відбулась дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5. Внаслідок ДТП останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в Ставищенську Центральну районну лікарню, де помер у той же день. Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Київській області майора міліції Тарасюка А.В. від 22 квітня 2014 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 8 -11).

18 листопада 2017 року відповідач отримав від позивача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 12) та заяву про виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 (а.с. 13). У вказаній заяві на виплату страхового відшкодування, поданою представником позивача ОСОБА_7 згідно довіреності (а. с. 21), останнім зазначено, що документи про витрати на поховання та монтаж пам'ятника будуть подані додатково.

З матеріалів справи вбачається також, що 19.01.2017 року відповідачем отримано заяву про доручення документів, подану представником позивача ОСОБА_7, до якої додано товарний чек, накладну від 12.11.2013р. (витрати на поховання) на суму 14 440 грн., свідоцтво з ЄДР ФОП ОСОБА_3 (а.с. 71)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно збільшено строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату позивачу, оскільки необхідні для здійснення виплати додаткові документи про витрати на поховання та монтаж пам'ятника були подані позивачем 19.01.2017 року (через 61 день після подання заяви).

Судова колегія не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції.

Зокрема, не можна погодитись із підставами для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів за прострочення виконання зобов'язання по виплаті страхового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, оскільки строк для здійснення виплати страхового відшкодування саме в цій частині настав 16 лютого 2017 року і підстав для його продовження у страхової компанії не було.

Так, відповідно до положень ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961- IV (далі - Закон № 1961-IV) визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 27.4. ст. 27 вказаного Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

В той же час, відповідно до положень пункту 27.3., страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Таким чином із системного аналізу ст. ст. 1, 22 та 27 Закону № 1961-IV, який діяв на час виникнення правовідносин вбачається, що цими нормами передбачається відшкодування на користь третіх фізичних осіб як моральної шкоди, пов"язаної із смертю потерпілого, так і витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника особі, яка їх здійснила.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2016 року ПАТ «НАСК «Оранта» отримала заяву ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування, в якій остання просила здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 27 528 грн., яке складається з :

1. відшкодування витрат на поховання та монтаж пам'ятника - 13 764 грн.;

2. відшкодування, пов'язане із заподіяною моральною шкодою - 13 764 грн.

До заяви позивачем було додано наступні документи: постанову про закриття кримінального провадження, свідоцтво про смерть ОСОБА_5, свідоцтво про народження ОСОБА_5, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_11 - батька загиблого, завірена копія паспорта та ІПН ОСОБА_5 - мами загиблого, паспорт та ІПН ОСОБА_7, довіреність на ОСОБА_7 на право одержання відшкодування.

Згідно з п оложеннями ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованими доводи позивача про те, що усі документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування, передбаченого п. 27.3 Закону, були подані разом із заявою на виплату 18.11.2016 року, у звязку з чим строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його настав 16 лютого 2017 року.

Закон не обмежує страховика у праві здійснити виплату страхового відшкодування одноразово або шляхом здійснення виплат частинами, тому суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими висновки місцевого суду про безпідставність позовних вимог.

Судом встановлено також, що виплата страхового відшкодування в сумі 27 528,00 грн. відповідачем була здійснена 23.03.2017 року. (а.с. 61)

Згідно з п. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 526 ЦК України встановлено, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відстуності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статую 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку колегії суддів, відповідач прострочив виплату страхового відшкодування в частині моральної шкоди в сумі 13 764,00 грн. на 35 днів. Розрахунок пені з прострочення виплати страхового відшкодування за період з 17.02.2017 по 23.03.2017 року становить: 13764 грн. *14%/100%/365 днів*35днів=369 грн. 55 коп. Інфляційне збільшення суми боргу за вказаний період з урахуванням індексу інфляції становить 247 грн. 75 коп. Три проценти річних за вказаний період становить: 13764*3%/100%/365днів*35днів=39 грн. 60коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення коштів за прострочення виплати страхового відшкодування витрат на поховання та облаштування памятнику, колегія суддів апеляційного суду вважає їх необгрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що документи, підтверджуючі понесення позивачем вказаних витрат, були подані до страхової компанії 19 січня 2017 року, у зв'язку з чим строк здійснення виплати було пролонговано.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо наявної у відповідача можливості здійснити усі необхідні перевірки для визначення розміру збитків до 16 лютого 2017 року, оскільки Закон чітко визначає право страховика збільшити строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату на кількість днів прострочення надання документів.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм матеріального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією апеляційного суду встановлено неправильність застосування судом норм матеріального права, про що зазначено вище, у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованими вимоги позивача в частині відшкодування витрат на правову допомогу з огляду на наступне.

Так, право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу (640 грн.). Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 4800 гривень позивачем надано: договір про надання юридичних послуг від 11 жовтня 2016 року (а. с. 15), розрахунок суми винагороди за надану правову допомогу від 25 липня 2017 року (а.с. 18), рахунок-фактура від 06 липня 2017 року (а. с. 16) та копію банківської квитанції (а. с. 17).

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 1, 22, 27, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування 369,55 грн.; інфляційне збільшення суми боргу за прострочення виплати страхового відшкодування 247,75 грн., 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування - 39,60 грн., а також судові витрати, пов'язані з оплатою послуг з надання правової допомоги - 4800 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () в дохід держави 1344 гривні судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції буде складено 22 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: