Справа № 372/2629/17
Провадження № 2-155/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Глущенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області №158 від 31 січня 2012 року «Про скасування розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 01 серпня 2008 року №1286 в частині 63-ох громадян (згідно списку)», а саме - ОСОБА_1. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що він звернувся із заявою до відповідача про надання йому у власність земельної ділянки для ведення садівництва в адміністративних межах Дерев»янської сільської ради Обухівського району Київської області. 19 березня 2008 року розпорядженням відповідача №398 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю 119-ти громадянам-членам СТ «Діброва», в тому числі і позивачу, для ведення садівництва в адміністративних межах Дерев»янської сільської ради, Обухівського району, Київської області. На підставі даного розпорядження позивач з іншими громадянами звернувся до ТзОВ «Лідер Плюс» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою. ТзОВ «Лідер плюс» виготовило дану технічну документацію та отримала кадастровий план на земельну ділянку позивача, встановила її межі та подала на затвердження до відповідача. Останній розглянувши дану документацію своїм розпорядженням №1286 від 01 серпня 2008 року її затвердив та передав у власність земельні ділянки. При затвердженні технічної документації земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :03:002:0155 з цільовим призначенням для ведення садівництва. В середині 2016 року для введення земельно-кадастрової інформації на магнітні носії та перевірки відповідності даних державного акту первинній землевпорядній документації для подальшого ведення інформації в Національну кадастрову систему до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» позивачем було укладено договір № 252. На виконання умов даного договору ДП «Центр державного земельного кадастру» відновив кадастровий план його земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0155 та цільовим призначенням для ведення садівництва, а потім подав для реєстрації до Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області. Останній своїм рішенням №РВ-016 від 03 листопада 2016 року відмовив в реєстрації, так як розпорядженням відповідача №158 від 31 січня 2012 року було скасовано розпорядження №1286 від 01 серпня 2008 року про затвердження технічної документації. Дане розпорядження відповідачем, після прийняття, позивачу не направлялось, він продовжував користуватись даною земельною ділянкою. Отримавши відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру позивач звернувся до відповідача про видачу йому розпорядження №157 від 31 січня 2012 року, яке було направлено позивачу тільки в середині 2017 року. Відповідач своїм розпорядженням №158 від 31 січня 2012 року скасував розпорядження №1286 від 01 серпня 2008 року. Підставою прийняття даного розпорядження став протест прокурора Обухівського району №1037 від 19 грудня 2011 року, тим самим відповідач без проведення відповідної перевірки, без надання правої оцінки скасував розпорядження про затвердження технічної документації. Тому, позивач вважає, що дане розпорядження відповідачем прийнято з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить, розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 районна державна адміністрація Київської області в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу у відсутність представника відповідача, та ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є членом садівницького товариства «Діброва» та користується земельною ділянкою № 42, площею 0,08 га. з 2006 року.

В жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області про надання йому у власність земельної ділянки для ведення садівництва в адміністративних межах Дерев'янської сільської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до копії розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області № 398 від 19.03.2008 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю 119-ти громадянам-членам СТ «Діброва» в тому числі і позивачу загальною площею 10,0873 га, для ведення садівництва в адміністративних межах Дерев'янської сільської ради, Обухівського району, Київської області.

Па підставі вищевказаного розпорядження ТзОВ «Лідер плюс» виготовило технічну документацію, отримано кадастровий план на земельну ділянку та встановлено її межі.

Розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області №1286 від 01.08.2008 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-членам СТ «Діброва» та передано у власність земельні ділянки, надано дозвіл землевпорядній організації встановити межі земельних ділянок та зон обмежень в натурі (на місцевості) та виготовити державні акти на право власності на землю.

31.01.2012 року розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області №158 скасовано розпорядження голови райдержадміністрації від 01.08.2008 року № 1286 «Про затвердження технічної документації» із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки членам садівницького товариства «Діброва» в кількості 117-осіб для ведення садівництва в адміністративних межах Деревянської сільської ради», в частині 63-ох громадян (згідно списку).

03.11.2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, так як на виконання протесту прокуратури Обухівського району Розпорядженням ОРДА від 31.01.2012 року № 157 скасовано Розпорядження ОРДА від 01.08.2008 року № 1286 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні та допустимі докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, пов'язаних з використанням землі, природних ресурсів і охорони довкілля, та віднесено розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

Стаття 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначає, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності (юридичними і фізичними особами) виключно відповідно до закону.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно пункту 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Аналіз положень Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеві державні адміністрації" свідчить, що місцеві державні адміністрації при вирішенні питань у галузі земельних відносин, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної державної адміністрації із зазначенням цільового призначення земельної ділянки, її орієнтовних розмірів, а також додають до нього відповідні графічні матеріали.

Районна державна адміністрація розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Приписами частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Згідно частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (або про відмову у передачі земельної ділянки у власність або користування).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, отримання висновків від уповноважених органів державної влади щодо можливості передачі громадянам у власність чи користування земельних ділянок, а також експертиза проекту з метою з'ясування обставин, що перешкоджають відчуженню земельних ділянок або визначають умови її використання, подальше затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за відсутності обставин, які унеможливлюють відведення земельної ділянки громадянам, в принципі не можуть призвести до порушення прав держави, адже є обов'язковою складовою визначеної Земельним кодексом України процедури відчуження державою земельної ділянки чи передачі її у користування громадянам.

Розпорядження районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за своєю правовою природою є індивідуальними актами застосування норм права (правозастосовчими актами індивідуальної дії), які за юридичними наслідками відносяться до правоконстатуючих актів (констатує факт надання згоди на розробку проекту, затвердження проекту та передачу у власність земельних ділянок), є виконаними в силу самого факту їх прийняття, а тому є такими, що вичерпали свою дію одночасно з їх прийняттям.

Розпорядження про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність громадянам як адміністративні акти, що вичерпали свою дію, не можуть бути скасовані чи змінені.

Аналогічна правова позиція розкрита в рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в якому суд Конституційний Суд України постановив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таких саме висновків, щодо віднесення розпоряджень голів місцевих державних адміністрацій, як і оскаржуваних розпоряджень, до ненормативних правових актів дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.03.2012.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, скасувавши власне рішення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,15,16,78-81, 89, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.116,118 ЗК України, ст.ст.1,6,13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області №158 від 31 січня 2012 року «Про скасування розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 01 серпня 2008 року №1286 в частині 63-ох громадян (згідно списку)», а саме щодо ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: