Номер провадження: 22-ц/785/3884/18
Номер справи місцевого суду: 504/574/15-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року м. Одеса

Справа № 504/574/15-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Доброва П.В. 09 жовтня 2017 року,

встановив:

У лютому 2015 р. ОСОБА_4, після укладення шлюбу - Гаврилова,звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідачки на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 5 500,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі - 5 000,00 грн.; 2) зобов'язати відповідачку повернути їй мобільний телефон «NOKIA», посвідчення водія на ім'я ОСОБА_6, свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Mazda», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_4, довіреність на автомобіль «Mazda», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_4.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6. На час смерті останнього з ним співмешкала відповідачка. У листопаді 2014 р. батько попав у лікарню. Скориставшись тим, що батько знаходився в реанімаційному відділенні, відповідачка викрала автомобіль, в якому знаходилися документи, кредитна картка, картка для соціальних виплат, мобільний телефон, посвідчення водія, свідоцтво про технічну реєстрацію автомобіля та довіреність. ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно о 12 годині, тобто через 5 годин після смерті батька, з кредитної картки останнього були зняті гроші. На її звернення повернути належне батькові майно відповідачка не відреагувала.

Вищевказаними незаконними діями відповідачки їй завдано моральної шкоди у вигляді моральних страждань, втрати спокою, зміни звичного розміряного ритму життя, додаткових витратах часу на поїздки до правоохоронних органів, пошуках юриста. Відшкодування моральної шкоди з врахуванням тяжкості та тривалості моральних страждань, вимушених змін у її житті вона оцінює у - 5 000,00 грн. (а. с. 1 - 3).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.10.2017 р., за заявою ОСОБА_4 від 30.06.2017 р. про залишення частини позовних вимог без розгляду, позовні вимоги ОСОБА_4 про повернення мобільного телефону «NOKIA», посвідчення водія на ім'я ОСОБА_6, свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Mazda», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_4, довіреності на автомобіль «Mazda», 1991 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_4, залишено без розгляду (а. с. 77 - 77 зворотня сторона).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.10.2017 р.вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4: 1) на відшкодування матеріальної шкоди - 5 500,00 грн.; 2) на відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно свідоцтва про смерть від 04.11.2014 р. серія НОМЕР_5 помер батько позивачки - ОСОБА_6.

Згідно довідки Комунальної установи «Комінтернівська центральна районна лікарня» №2056 від 26.11.2014 р. ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у відділенні реанімації ЦРЛ з 29.10.2014 р.. ІНФОРМАЦІЯ_1 о 07 год. 00 хв. зафіксована його смерть.

Відповідно до листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.08.2016 р. № 20.1.0.0.0./7-20160803/1670 були зняті з особової картки ОСОБА_6 грошові суми - 30.10.2014 р. в розмірі - 3 000,00 грн., 03.11.2014 р. - в розмірі - 1 000,00 грн. та в той же день - 1 500,00 грн..

ОСОБА_4 зверталась до Комінтернівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області 07.11 2017 р. із заявою про крадіжку ОСОБА_5 банківської картки та автомобілю. Згідно Висновку за результатом розгляду матеріалів секретаріату Комінтернівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2014 р. позивачці було повідомлено, що за фактом зазначеному у повідомленні відсутні ознаки кримінального правопорушення, у зв'язку з чим матеріали перевірки списано в діловодство Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області. При розгляді матеріалів було встановлено, що з даною заявою їй потрібно звертатись до суду з цивільною заявою, так як дана подія відносить до цивільно-правових відносин.

У постанові від 03.12.2014 р. №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

В запереченні на позовну заяву відповідачка ОСОБА_5 заперечувався факт заволодіння нею картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Суд не погоджується з зазначеними доводами відповідачки, оскільки з наданого листа КУ «Комінтернівська центральна районна лікарня» №2056 від 26.11.2014 р. вбачається, що ОСОБА_6 знаходився на лікуванні у відділенні реанімації ЦРЛ з 29.10.2014 р. та ІНФОРМАЦІЯ_1 о 07 год. 00 хв. зафіксована його смерть. Також, відповідно до листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.08.2016 р. №20.1.0.0.0./7-20160803/1670 були зняті з особової картки ОСОБА_6 30.10.2014 р. грошова сума в розмірі - 3 000,00 грн., ІНФОРМАЦІЯ_1 грошова сума в розмірі - 1 000,00грн. та в той же день - 1 500,00 грн..

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідачки підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 5 500,00грн..

Позовні вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи тяжкість вимушених змін в житті позивачки, виходячи з засад розумності, з відповідачки підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди у розмірі - 5 000,00 грн. (а. с. 79 - 80 зворотня сторона).

ОСОБА_5в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_5 вказує, що позивачка не надала доказів прийняття спадщини після смерті батька, що надало б їй можливості захищати порушені права. Відсутні належні та допустимі докази завдання матеріальної та моральної шкоди. У день смерті батька позивачки вона знаходилася в іншому населеному пункті - с. Кірово. Суд повинен був відкласти розгляд справи, оскільки при повторній неявці справу можливо розглядати тільки у разі належного повідомлення відповідача.

Апелянт у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надала. У судовому засіданні вважала необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що відповідачка викрала документи та банківську картку, з якої зняла гроші.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найскорішому вирішені спору, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі щодо завдання майнової та моральної шкоди у зв'язку із зняттям відповідачкою коштів з банківського рахунку батька позивачки. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 15, 16, 1066, 1067 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до правил, встановлених ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту є зокрема, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, пов'язаної із зняттям коштів за час життя батька позивачки. Вимоги позовної заяви в цій частині є недоведеними.

З врахуванням вищенаведеного, необхідно стягнути з відповідачки тільки кошти, які були зняті після смерті батька позивачки у розмірі - 2 607,00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку (а. с. 55, 58 - 59).

У зв'язку з вищенаведеним, враховуючи характер правопорушення, обсяг, тяжкість, глибину та тривалість душевних страждань, відсутність доказів щодо вимушених змін у житті позивачки тощо, враховуючи вимоги розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів

вважає необхідним у якості відшкодування завданої позивачці моральної шкоди стягнути з відповідачки - 1 000,00 грн..

Доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів завдання матеріальної та моральної шкоди є частково обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що позивачка не надала доказів прийняття спадщини після смерті батька спростовуються наданим позивачкою листом приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Драгой Н.І. про заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_4.

Доводи апелянта про те, що суд повинен був відкласти розгляд справи, оскільки при повторній неявці справу можливо розглядати тільки у разі належного повідомлення відповідача, колегія суддів відхиляє оскільки остання під час розгляду справи у суді першої інстанції надала заперечення на позов (а. с. 20 - 23), її представник був присутнім 06.07.2015 р. у судовому засіданні. ОСОБА_5 була присутня у судових засіданнях 29.07.2015 р., 03.09.2015 р., 15.05.2017 р..

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, а тому її треба задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру майнової та моральної шкоди не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вищезазначеній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру майнової та моральної шкоди за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5- задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області 09 жовтня 2017 року - змінити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) у відшкодування матеріальної шкоди - 2 607 (дві тисячі шістсот сім) грн. 00 коп. та відшкодування моральної шкоди - 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп..

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) судовий збір у сумі - 83 (вісімдесят три) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 05 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе