Провадження № 2-р/522/24/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі заяву представника Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про розяснення рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2018 року представник Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (надалі ДСК «ЧМП») звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про розяснення рішення суду від 29 квітня 2016 року, якою просили розяснити, що зі стягнутої на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 57 923,92 грн. підлягає утриманню податок з доходів фізичних осіб у розмірі 10 426,31 грн. та військовий збір у розмірі 868,86 грн..

Справа разом з заявою надійшла до судді 19.03.2018 року. Суддя перебувала у щорічній основній відпустці та відрядженнях за період з 22.03.2018 року по 05.04.2018 року.

У судове засідання представник заявника, а саме ДСК «ЧМП», не зявилась та подала 12.04.2018 р. до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. ОСОБА_1 до суду також не зявилась, однак про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Частиною 3 ст. 271 ЦПК України встановлено, що суд розглядає заяву про розяснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення.

Суд, вивчивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали, дійшов до висновку, що заява представника ДСК «ЧМП» підлягає задоволенню, що обґрунтовується наступним.

Судом встановлено, що 25 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з ДСК «ЧМП» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період починаючи з 27.06.2013 року по дату фактичного розрахунку. Позивач неодноразово подавала уточнені позовні заяви, які за своїм змістом є заявами про збільшення розміру позовних вимог (в частині суми стягнення). В останній редакції такої заяви від 15.04.2016 року позивач просила стягнути середній заробіток у розмірі 191 426,56 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ДСК «ЧМП» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 57 923,92 грн. (пятдесят сім тисяч девятсот двадцять три грн., 92 коп.) в період з 28.08.2013 року по 25.08.2015 року. У задоволенні решти позову відмовлено (а.с.112-113).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року залишено без змін (а.с.145-150).

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року по справі № 522/23901/15-ц було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 57 923,92 грн.

Проте, у резолютивній частині вищезазначеного рішення не вказано, що сума, яка підлягає виплаті позивачеві, зазначена без утримання з неї податків та інших обовязкових платежів. У звязку з цим існує невизначеність для ДСК «ЧМП», чи повинно підприємство в разі добровільного виконання рішення суду, утримувати із суми, що підлягає виплаті на користь ОСОБА_1, податки та інші обовязкові платежі, передбачені чинним законодавством України.

Частиною 1 ст. 271 ЦПК України встановлено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У ході розгляду вказаної заяви, судом також встановлено, що на дату розгляду даної заяви, судове рішення по справі № 522/23901/15-ц не є виконаним.

Вищезазначена сума не входить до переліку сум, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зазначеного у ст. 165 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Кодексу обєктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого, зокрема, включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

При цьому п.п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Кодексу встановлено, що заробітна плата це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

З 1 січня 2016 року ставка податку становить 18 відсотків (п. 167.1 ст. 167 Кодексу).

Крім того, відповідно до п.п.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу.

Ставка військового збору 1,5 відсотка об'єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16? підрозділу 10 розділу XX Кодексу (п.п. 1.3 п. 16? підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу (п.п. 1.4 п. 16? підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Згідно довідки ДСК «ЧМП» Бухг. № 19 від 15.03.2018 р.:

ПДФО 10 426,31 грн.

Військовий збір 868,86 грн.

Таким чином, оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не повязана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотка та військовим збором 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та розяснення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 43, 49, 258, 260, 271, 354 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 14, 163, 164, 165, 167, 168 Податкового кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про розяснення рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Розяснити резолютивну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року по справі № 522/23901/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказавши, що стягненню з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час затримки за період з 28 серпня 2013 року по 25 серпня 2015 року в розмірі 57 923,92 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 13 квітня 2018 року.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_2