Справа №442/1973/18
Провадження №2/442/1103/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 міської ради Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 ідеальну частину квартири № 1 в житловому будинку № 4, що по вул. Коссака, в м. Дрогобичі Львівської області, житловою площею 39,9 кв. м., загальною площею 67,5 кв.м., враховуючи самочинно добудовану веранду, позначену на поверховому плані під літерою аІ, зовнішніми розмірами (4,50х4,00) м., загальною площею 14,1 кв. м. та 1/3 ідеальну частину гаражу під літ. Б-1, розмірами 4,4х6,9 м., загальною площею 24,40 кв.м. у дворі будинковолодіння № 4, по вул. Коссака, в м. Дрогобичі Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла 12.11.2016 року.

Ухвалою судді від 11.04.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 26.04.2018 року.

26.04.2018 року розгляд даної справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 24.05.2018 року.

02.05.2018 року від представника відповідача - ОСОБА_6 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у звязку з тим, що при житті спадкоємець не набула права власності на спірне майно, зокрема, не провела державної реєстрації рішення суду, яким за нею визнано право власності.

24.05.2018 року проведено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 29.11.1984 року вони уклали шлюб, після чого її мати змінила прізвище на Сенишин. Після смерті її батька ОСОБА_7, який помер 16.03.2004 року, її мати відмовилася від належної їй частки в спільному майні подружжя на її користь, у звязку з чим вона отримала нотаріально засвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.10.2014 року, на 1/2 частку спадкового майна. 12.11.2016 року померла її мати ОСОБА_5, після чого відкрилась спадщина на все майно яке їй належало. Зазначає, що в квітні 2017 року вона почала оформляти спадкові права, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири в житловому будинку за вказаною адресою та частину земельної ділянки на якій він розташований, однак у звязку з тим, що при житті її мати не зареєструвала у відповідних органах рішення суду від 07.06.2013 року, на підставі якого набула у власність 1/3 ід. частини спірного майна, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, вона позбавлена можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері, в нотаріальному порядку. Просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спірне спадкове майно.

Учасники справи в судове засідання не зявились. Позивач ОСОБА_3 подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Львівської області ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, подавши суду клопотання, в якому просить справу слухати у її відсутності та при винесенні рішення просить врахувати обставини викладені у відзиві.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 447661 від 15.11.2016 року, яке видане ОСОБА_4 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, - 12.11.2016 року померла ОСОБА_5, яка була матірю позивачки ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження останньої серії ІІІ-СГ № 251590 від 12.11.1980 року, виданого відділом ЗАГСу ОСОБА_4 міськвиконкому.

Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2013 року, за матірю позивачки ОСОБА_5 визнано право власності на 1/3 ідеальну частину квартири № 1 в житловому будинку № 4, що на вул. Коссака, в м. Дрогобичі Львівської області, житловою площею 39,9 кв. м., загальною площею 67,5 кв.м., враховуючи самочинно добудовану веранду, позначену на поверховому плані під літерою аІ, зовнішніми розмірами (4,50х4,00) м., загальною площею 14,1 кв. м. та 1/3 ідеальну частину гаражу під літ. Б-1, розмірами 4,4х6,9 м., загальною площею 24,40 кв.м. у дворі будинковолодіння № 4, по вул. Коссака, в м. Дрогобичі Львівської області.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, при житті матір позивачки не здійснила державної реєстрації вказаного вище рішення суду.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2004 року вбачається, що після смерті батька позивачки ОСОБА_7, який помер 16.03.2004 року, мати позивачки відмовилася від належної їй частки в спільному майні подружжя на користь позивачки ОСОБА_3

Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 30.03.2001 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради Львівської області вбачається, що квартира № 1 в житловому будинку № 4, що на вул. Коссака в м. Дрогобичі Львівської області, дійсно належить на праві власності ОСОБА_7, тобто батькові позивачки, та членам його сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що також підтверджується довідкою виданою 15.11.2017 року КП ЛОР ОСОБА_4 МБТІ та ЕО за № 3454.

Водночас, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_4 державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за номером 5805822 від 12.12.2004 року вбачається, що позивачці ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності 1/3 квартири № 1 в житловому будинку № 4, що на вул. Коссака в м. Дрогобичі Львівської області.

Натомість, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_9 від 21.11.2017 року відмовлено позивачу ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останньою не було подано необхідних документів для видачі вказаного свідоцтва.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті.

Враховуючи той факт, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.06.2013 року за матірю позивачки ОСОБА_5 визнано право власності на спірне спадкове майно, а відтак, суд приходить до висновку, що при житті матір позивачки набула право на це майно, хоч і не зареєструвала таке своє право у встановленому законом порядку.

Отже, на підставі вимог ст. 1218 ЦК України, таке майно слід визнати спадковим.

За правилами статей 1222-1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п. 4.15 ОСОБА_2 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз'яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна після смерті її матері, оскільки при житті своє право на спадкове майно спадкоємець не зареєструвала у встановленому законом порядку, позивач являється її єдиною спадкоємицею, а тому суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 328,392, 1216,1218, 1222, 1223, 1261,1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 ідеальну частину квартири № 1 в житловому будинку № 4, що на вул. Коссака в м. Дрогобичі Львівської області, житловою площею 39,9 кв. м., загальною площею 67,5 кв.м., враховуючи самочинно добудовану веранду, позначену на поверховому плані під літерою аІ, зовнішніми розмірами (4,50х4,00) м., загальною площею 14,1 кв. м. та 1/3 ідеальну частину гаражу під літ. Б-1, розмірами 4,4х6,9 м., загальною площею 24,40 кв.м. у дворі будинковолодіння № 4, по вул. Коссака, в м. Дрогобичі Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла 12.11.2016 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31 травня 2018 року.

Суддя Курус Р.І.