Дата документу 14.05.2018
Справа № 334/2835/17
Провадження № 2/334/716/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування. В позові зазначила, що 15 квітня 2016 року померла її дочка ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Співвласниками зазначеної квартири є позивач та її чоловік ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги по закону після смерті ОСОБА_4 Відповідач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Позивач позбавлена можливості оформити право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло. Крім того, у позивача відсутня довідка, яка б підтверджувала, що на час смерті ОСОБА_4 вони мешкали разом. Оскільки ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину.

У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру нотаріусом винесена постанова від 05.04.2017р. №235/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивачка просить встановити факт її спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті доньки ОСОБА_4, яка померла 15.04.2016 року.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_5 підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, оцінивши всі докази у сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖС №354227 від 16.04.2016. (а.с.8)

Батьками ОСОБА_8, є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-ЖС №441928 від 03.12.1982. (а.с.9)

ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №056874 від 22 серпня 2008р. (а.с.10)

02 липня 2009 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ЖС №060126 від 02.07.2009 р. (а.с.11)

Після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом №1632 від 22 липня 1998 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з довідкою № 04-07/3/6012 від 31.03.2017р., виданою Департаментом реєстраційних послуг ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.12)

Частиною 1 ст.1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Після померлої ОСОБА_4 спадкоємцями є її батьки, батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дочки. ОСОБА_10 Васильович із заявою про прийняття спадщини не звертався, що підтверджується копією спадкової справи. (а.с. 44-55)

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, та яка належала померлій 15.04.2017 р. ОСОБА_4, оскільки відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності ОСОБА_4, про що постановила Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.04.2017р. (а.с. 16)

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо). У відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 підтвердила свідок ОСОБА_6, яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідкою, тому вона знає, що ОСОБА_4 мешкала разом з матірю за адресою АДРЕСА_2. Вона часто бачила ОСОБА_4 у дворі, яка гуляла зі своєю собакою; заходила до сусідів додому та бачила, що ОСОБА_4 займає окрему кімнату, у якій знаходяться її особисті речі. Також їй відомо, що ОСОБА_4 ніде на працювала, тому була фактично на утриманні у матері.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що зі ОСОБА_1 вони знайомі з 90-х років, разом працювали потім товаришували. Вона мешкає у будинку №12 по вул. Трегубенка, по сусідству зі ОСОБА_1, добре знає її родину. Свідку відомо, що ОСОБА_4 мешкала зі своєю матірю за адресою АДРЕСА_2, ніде на працювала, її утримувала мати, вони вели спільне господарство.

Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст.. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Визначаючи постійне місце проживання, з огляду на приписи ст..29 ЦК України, ст..3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», необхідно брати до уваги те місце проживання, у якому особа протягом року знаходиться найбільший час.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх покази обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів, які підтверджують його вимоги в частині встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому слід визнати той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала спільно зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 15 квітня 2016 року, на час відкриття спадщини, за адресою: м. Запоріжжя. АДРЕСА_5, яке є останнім місцем проживання спадкодавця, відповідно до вимог ст. 1221 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, на належне їй майно, що складається з 1/3 частину квартири АДРЕСА_6. Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_7 не зареєстроване.(а.с. 99).

З документів, наданих ТОВ ЗМБТІ на запит приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №1632 від 22.07.1998р., виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8. (а.с.52)

Єдиним спадкоємцем вказаного спадкового майна є мати померлої ОСОБА_1, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4

Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 05.04.2017, підставою відмови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, є відсутність оригіналів документів, які б підтверджували право власності померлої на квартиру.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, у порядку, визначеному ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, то в силу ч.5ст.1268 ЦК України, їй належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_8.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом.

Відповідно до п.1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 Олександрівни задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4, яка померла 15 квітня 2016 року разом зі ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_9.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4, яка померла 15 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 24 травня 2018 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.