Ухвала

27 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 712/3880/18

провадження № 61-47240ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2014 року його затримали у порядку статті 208 КПК України у зв'язку з підозрою щодо його участі у масових заворушеннях, що супроводжувалося насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель, які мали місце 23 січня 2014 року близько 18:00 год.

24 січня 2014 року позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статі 294 КК України та частиною другою статі 341 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2014 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Черкаському слідчому ізоляторі. Строк дії запобіжного заходу, встановлено на 60 днів

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області 04 лютого 2014 року скасувала ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та постановила нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання строком на 60 діб.

28 лютого 2014 року старшим прокурором прокуратури м. Черкаси була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Позивач стверджував, що всі вище наведені дії були незаконними, внаслідок чого йому завдана значна моральна шкода, яка повинна бути відшкодована за рахунок держави.

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_1 просив суд стягнути з державного бюджету України на свою користь завдану незаконними діями органів досудового розслідування моральну шкоду в розмірі 41,58 мінімальних заробітних плат, що на момент звернення до суду з позовом становило 154 802,34 грн, та 7 142,00 грн судових витрат.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 завдану незаконними діями органів досудового розслідування моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

19 листопада 2018 року Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

До касаційної скарги додано клопотання заявника, яке містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявника.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 154 802,34 грн (еквівалент 41,58 мінімальних заробітних плат на момент звернення до суду з цим позовом), що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника на те, що у цій малозначній справі рішення оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставним, оскільки нічим не обґрунтовані. Формальне посилання у касаційній скарзі на зазначені пункти, без наведення відповідного обґрунтування, не може бути підставою для висновків суду касаційної інстанції, що у цій справі наявні обставини, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки Головне управління Національної поліції в Черкаській області подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак