ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 листопада 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Соловей Г.В.,
з участю секретаря - Момот Л.С.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
25.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою зареєстрована відповідач по справі, однак з дня реєстрації не проживає та не з'являється. Витрат по утриманню квартири не здійснює, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її не проживання не існує.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання залишено без руху.
16.10.2018 року, через канцелярію суду, надійшла письмова заява від позивача на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку з її квартири, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.
В судове засідання відповідач повторно не з"явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася вчасно та належним чином, зокрема і шляхом розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило.
У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При розгляді справи, судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2009 року.
Відповідно до довідки виданої головою прибудинкового комітету по АДРЕСА_1 від 16.10.2018 року, ОСОБА_2, відповідач по справі, зареєстрована в АДРЕСА_1, але на даний час не проживає та не приймає участі в утриманні житла, комунальні послуги не сплачує.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно пояснень позивача, відповідач по справі, за адресою реєстрації не проживає. Всі витрати, пов'язані з утриманням та обслуговуванням квартири, сплатою комунальних платежів і податків здійснюються тільки нею.
Також, факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням знайшли свє підтвердження у судовому засіданні є обгрунтованими і підлягають задоволенню.
Однак, що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації то відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.
Керуючись ст. 4,12,81,89,141,265,268,280-284 ЦПК України, ст. 15,16,29,316,317,319,321,391,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідент.номер - НОМЕР_1, прож.: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстр.: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей