Ухвала

Іменем України

09 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 229/710/16-ц

провадження № 61-42975ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Правекс Банк» (до зміни найменування - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк»), яка підписана представником Радченко Вікторією Юріївною, на постанову апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року у складі суддів: Новікової Г. В., Халаджи О. В., Папоян В. В., у справі за позовом акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року акціонерне товариство «Правекс Банк» (далі - АТ «Правекс Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 04 грудня 2006 року між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 2256-020/06Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13 000 доларів США на строк до 04 грудня 2031 року з виплатою 12% річних. Пунктами 4.1 та 4.2 договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту рівними частками в сумі 43 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків,а також в момент повернення кредиту.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором: 04 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 2256-020/06Р строком до 04 грудня 2034 року; 02 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_7 також укладено договір поруки № 3495-002/07Ф.

Відповідач ОСОБА_5 свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим, станом на 22 червня 2015 року утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 033,00 доларів США, процентами за користування кредитом - 5 372,51 доларів США, а всього 16 405,51 доларів США, яку позивач просив солідарно стягнути із відповідачів.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року позов АТ «Правекс Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість по кредиту в сумі 14 169,01 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11 033,00 доларів США та процентів за користування кредитом в сумі 3 126,01 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржником ОСОБА_5 не виконано зобов'язання по сплаті кредиту, строк дії договору не сплив, строк для стягнення заборгованості за кредитним договором не пропущений, а тому на користь банку підлягає стягненню солідарно заборгованість з боржника та двох поручителів за окремими договорами поруки.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору з поручителя ОСОБА_6 скасовано. У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 2256-020/06Р від 04 грудня 2006 року, укладеним між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_5 у сумі 16 405,51 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 11 033,00 доларів США, процентів за користування кредитом - 5 372,51 доларів США, яка виникла станом на 22 червня 2015 року та стягненні судового збору в сумі 1 107,62 грн відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку переглядалося лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_6 У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося до апеляційного суду і в апеляційному порядку не переглядалося.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що останній платіж в рахунок погашення боргу за кредитним договором було сплачено 10 червня 2011 року, з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 26 лютого 2016 року. Тобто, строк поруки відносно заявлених чергових платежів сплив. Окрім цього, апеляційний суд зробив висновок, що умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник за окремим договором. Ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, а тому підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

АТ «Правекс Банк» 20 серпня 2018 року через засоби поштового зв'язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником РадченкоВ. Ю., на постанову апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: для звернення до суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. На виконання ухвали Верховного Суду від 03 вересня 2018 року особою, яка подала касаційну скаргу, надано до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору та уточнення касаційної скарги. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року ці недоліки було усунуто.

АТ «Правекс Банк» у клопотанні просить поновити строк на касаційне оскарження у зв'язку із тим, що: представник банку не був присутнім під час проголошення постанови апеляційного суду; повний текст постанови отримано 19 липня 2018 року у канцелярії суду. На підтвердження указаних обставин АТ «Правекс Банк» надає копію конверту, адресованого апеляційним судом Донецької області АТ «Правекс Банк» зі штрих кодовим ідентифікатором № 773.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

АТ «Правекс Банк» у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у договорі поруки встановлювався її строк до 04 грудня 2031 року. Таким чином, суд, визначаючи строк припинення поруки, може посилатися на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України лише у випадку, якщо у договорі поруки не встановлено строк її дії. Відповідно до положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Також у касаційній скарзі представник звертає увагу на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 285/1462/15-ц.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Встановивши, що останній платіж в рахунок погашення боргу за кредитним договором було сплачено 10 червня 2011 року, з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду 26 лютого 2016 року, апеляційний суд зробив правильний висновок, що строк поруки відносно заявлених чергових платежів сплинув та обґрунтовано відмовив в цій частині в позові.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити акціонерному товариству «Правекс Банк» строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Правекс Банк», яка підписана представником Радченко ВікторієюЮріївною, на постанову апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року у справі за позовом акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель