КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/13624/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1422/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2018 року, ухвалене під головування судді Цимбал І.К., по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, уточнивши яку зазначила, що з 01 листопада 2013 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2014 року. Від шлюбу заявник та заінтересована особа мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від першого шлюбу заявник має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 почав застосовувати до заявниці психологічне насильство, шляхом систематичних словесних образ, погроз, приниження, залякування та фізичне насильство шляхом завдання тілесних ушкоджень(закрита черепно-мозкова травма, синці та садна на обличчі та руках), застосування насильства відносно дітей, внаслідок чого у заявниці виникли побоювання за своє життя та життя малолітніх дітей, вона вимушена була змінити місце проживання.

На час подання вказаної заяви ОСОБА_1 разом із малолітніми дітьми проживала в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

З приводу неправомірних дій ОСОБА_2 заявниця зверталась до правоохоронних органів і в Дарницькому управлінні поліції ГУНП України в м. Києві зафіксовані звернення щодо домашнього насильства. На підставі заяви ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань провадження у яких були закриті із зазначенням про відсутність свідків та очевидців подій.

25 травня 2018 року ОСОБА_2 вкотре застосував до заявниці фізичне насильство внаслідок цього вона звернулась до Дарницького управління поліції ГУНП України в м. Києві із заявою на підставі якої внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 125 КК України вирішується питання проведення судово-медичної експертизи.

04 липня 2018 року ОСОБА_2 вдарив неповнолітню ОСОБА_3 в присутності старшої доньки заявниці - ОСОБА_4 внаслідок чого заявниця була вимушена викликати поліцію.

За таких обставин, посилаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_1 просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов'язки, а саме:

- заборонити перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

- заборонити наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання (перебування), зокрема за адресою: АДРЕСА_1, роботи, а також інших місць частого відвідування постраждалою ОСОБА_1;

- заборонити вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. (а.с.2-5, 101, 107)

ОСОБА_2 надав до суду письмові заперечення проти видачі обмежувального припису. На обґрунтування заперечень зазначив, що повідомлення заявниці є неправдивими і спрямованими на вирішення інших судових справ щодо стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2, яка належить подружжю. Заявниця сама провокувала та чинила домашнє насильство відносно ОСОБА_2, внаслідок якого він отримував тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичних експертів від 28 травня 2015 року № 964/Ж, від 18 листопада 2015 року № 2245/Ж, від 11 травня 2017 року № 803/Ж, від 22 червня 2017 року №1006/Ж.(а.с. 33-37)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовлено. (а.с.108, 110-114)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність і необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин і доказів, які викладені на обґрунтування поданої заяви, висновки районного суду суперечать наявним у справі доказам і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви. Обставини вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства не передбачали можливості стовідсоткової фіксації протиправних дій кривдника, тому відмову районного суду з підстав недоведеності заявником вчинення цих дій вважала необґрунтованою.(а.с.119-127)

ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому просив скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.(а.с. 174-182)

В судовому засіданні ОСОБА_2, його представник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибула, причини неявки не повідомила, була сповіщена під особистий підпис про що у справі є докази.(а.с. 158, 165-167)

Повідомлення представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_5 про те, що він отримав інформацію про намір заявниці ОСОБА_1 скористатись правом відкликання апеляційної скарги колегія суддів оцінила критично, оскільки об'єктивних доказів таких дій заявниці на час розгляду справи до апеляційного суду не надано.

Зважаючи на вимоги ч. 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01 листопада 2013 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2014 року.(а.с. 22, 24)

Від шлюбу заявник та заінтересована особа мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с. 23)

Від першого шлюбу заявник має доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 не заперечував доводів ОСОБА_1, що після розірвання шлюбу до 02 липня 2018 року вони проживали у належній їм квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

При зверненні до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявницею ОСОБА_1 було надано копію заяв і матеріалів, які за її зверненнями надходили до Дарницького управління поліції ГУНП України в м. Києві та були зареєстровані до єдиного обліку, а саме:

- ЄО № 24297 від 28.05.2015, яке зареєстровано до ЄРДР №0004651 від 28.05.2015 року, щодо якого було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, як такого що не містить складу кримінального правопорушення;

- ЄО № 13077 від 26.02.2016, по якому після розгляду та перевірки було прийнято рішення списати до справи Дарницького управління поліції за №5346 від 19.03.2016, як таке що не містить ознак кримінального правопорушення;

- ЄО № 18603 від 18.03.2016, по якому після розгляду та перевірки було прийнято рішення списати до справи Дарницького управління поліції за №6483 від 03.04.2016, як таке що не містить ознак кримінального правопорушення;

- ЄО № 72702 від 19.09.2016, яке зареєстровано до ЄРДР №0010607 від 19.09.2016 року, щодо якого було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, як такого що не містить складу кримінального правопорушення;

- ЄО № 33938 від 11.05.2017, яке зареєстровано до ЄРДР №0005041 від 11.05.2017 року, щодо якого було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, як такого що не містить складу кримінального правопорушення;

- ЄО № 46524 від 23.06.2017, яке зареєстровано до ЄРДР №0006079 від 24.06.2017 року, щодо якого було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, як такого що не містить складу кримінального правопорушення;

- ЄО № 1717 від 09.01.2018, яке зареєстровано до ЄРДР №0000199 від 09.01.2018 року, досудове розслідування у якому триває, досудове розслідування доручено слідчому Крутась Д.О.;

- ЄО № 38453 від 31.05.2018, яке зареєстровано до ЄРДР №0004915 від 31.05.2018 року, досудове розслідування у якому триває, досудове розслідування доручено слідчому Дячук О.В.

За змістом вказаних заяв і повідомлень ОСОБА_1 зазначала працівникам поліції про застосування до неї з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 психічного насильства шляхом систематичних словесних образ, погроз, приниження, залякування та повідомляла, що ОСОБА_2 застосовував до заявниці фізичне насильство шляхом завдання тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма, синці та садна на обличчі та руках), застосування насильства відносно дітей, внаслідок чого у заявниці виникли побоювання за своє життя та життя малолітніх дітей, вона вимушена була змінити місце проживання. (а.с.7-20, 25-27)

За протоколом допиту ОСОБА_1. як потерпілої від 31 травня 2018 року, зазначала, що 25 травня 2018 року за місцем проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сварка під час якої ОСОБА_2 з усієї сили вдарив потерпілу ногою у живіт.(а.с. 18-19)

У постановах про закриття кримінальних проваджень від 30 жовтня 2016 року, від 27 липня 2017 року слідчим зазначено, що у ході досудового розслідування було проведені заходи на встановлення осіб, які нанесли тілесні ушкодження, встановлення свідків та очевидців даної події та наявність камер відео нагляду на місті події, однак проведеними заходами досягти позитивного результату не вдалося і тому встановлено, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення.(а.с. 12, 26)

На час подання вказаної заяви ОСОБА_1 проживала в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.(а.с. 102)

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо свого колишнього чоловіка ОСОБА_2, заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне насильство (образи, погрози фізичної розправи), неодноразово застосовував фізичне насильство внаслідок якого потерпіла отримувала тілесні ушкодження.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Вищевказаних вимог законодавства і фактичних обставин суд першої інстанції не врахував, помилково вдався до оцінки доведеності вини кривдника у скоєнні правопорушень, що не є предметом розгляду заяви про видачу обмежувального припису.

Задовольнивши частково заяву про видачу обмежувального припису, колегія суддів виходила з того, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 вчиняє дії відносно ОСОБА_1, пов'язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням. Заявник в зв'язку з неправомірними діями заінтересованої особи змінила місце проживання. Крім того, ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів з приводу незаконних дій ОСОБА_2, а саме до Дарницького управління поліції ГУНП України у м. Києві з заявами щодо застосування психологічного та сексуального насильства, на підставі заяв про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки ОСОБА_1 протягом 2015-2018 років зверталась до правоохоронних органів (поліції) з приводу незаконних дій ОСОБА_2 з проханням вжити дієвих заходів щодо припинення домашнього насильства, лікарів з метою фіксації отриманих тілесних ушкоджень, колегія суддів погодилась з доводами заявниці щодо наявності психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_2 щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1, а тому заявниця, як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відсутність факту оскарження заявницею постанов про закриття провадження у кримінальних справах та не притягнення кривдника до адміністративної відповідальності не може бути визнано підставою для відмови в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Доводи ОСОБА_2 щодо не доведення заявницею ОСОБА_1 фактів образ, погроз, принижень, переслідування, залякування, застосування фізичного насильства саме з боку ОСОБА_2 колегія суддів відхилила, оскільки обставини та характер дій про вчинення яких зазначала заявниця, об'єктивно не передбачали присутність свідків та можливість фіксації нею протиправних дій кривдника, враховуючи обґрунтовані побоювання заявниці, що такі її дії можуть спровокувати кривдника до більш непередбачуваних дій, які можуть становити небезпеку здоров'ю та життю заявниці.

При цьому, заявником ОСОБА_1 надано достатньо доказів об'єктивно можливої фіксації дій кривдника ОСОБА_2 та реагування на них, які з огляду на право суду здійснювати оцінку ризиків (частина 3 статті 26 вищевказаного Закону), можуть бути визнані підставою для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, колегія судів дійшла висновку про необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2, шляхом визначення тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов'язків, а саме заборони: наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

В частині застосування відносно ОСОБА_2 заходів обмеження у виді заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до роботи, а також інших місць частого відвідування постраждалою ОСОБА_1, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки заявницею не наведено доказів працевлаштування і не зазначено місце роботи, а заборона відвідування інших невизначених місць частого відвідування постраждалою є необґрунтованою.

ОСОБА_2 не звертався до суду і заявою про видачу обмежувального припису відносно колишньої дружини ОСОБА_1, тому колегія суддів відхилила доводи ОСОБА_2 про завдання йому тілесних ушкоджень заявницею з посиланням на висновки судово-медичних експертів від 28 травня 2015 року № 964/Ж, від 18 листопада 2015 року № 2245/Ж, від 11 травня 2017 року № 803/Ж, від 22 червня 2017 року №1006/Ж.(а.с. 33-37)

Фактично вищевказані доводи заінтересованої особи є визнанням конфліктної ситуації між колишнім подружжям.

При цьому, колегія суддів прийняла до уваги пояснення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, що він не має намірів і не буде вчиняти будь-яке насильство відносно ОСОБА_1, навпаки намагається налагодити з останньою дружні стосунки і для цього, за її згодою, надає їй можливу допомогу і підтримку. З урахуванням викладеного, колегія суддів відхилила доводи заявниці про необхідність встановлення обмежувального припису з максимальним строком (6 місяців) і дійшла висновку про можливість видачі обмежувального припису строком на 2 (два) місяці.

Доводи заявниці та зацікавленої особи стосовно участі кожного з батьків у вихованні дітей, сплати аліментів, визначення місця проживання дітей, як і побоювання можливого вивозу дитини її матір'ю за межі України не є предметом оцінки у цій справі, тому колегія суддів їх відхилила.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю із ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2018 року - скасувати, ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього наступні обов'язки:

- заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 2 (два) місяці.

В іншій частині заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 01 листопада 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова