Справа № 371/646/18
Рішення

Іменем України

"20" листопада 2018 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Миронівської районної ради «Миронівка-реєстр» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обґрунтувала позов тим, що є державним реєстратором у Комунальному підприємстві Миронівської районної ради «Миронівка-реєстр» і працює на цій посаді з 29 серпня 2017 року.

Наказом Директора КП «Миронівка-реєстр» від 28 лютого 2018 року №09-к її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення посадової інструкції.

Вважає цей наказ незаконним в звязку із тим, що цей документ не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, винесений з порушенням встановленого порядку здійснення службового розслідування та без урахування дійсних обставин справи.

Із наказом вона була ознайомлена 01 березня 2018 року. Тоді їй стало відомо, що цей наказ винесений на підставі протоколу тимчасової комісії від 28 лютого 2018 року, створеної наказом №06-АГ цього ж числа. Догану оголошено було в звязку із порушенням посадової інструкції. Відомостей щодо конкретного виду порушення та норми посадової інструкції, нею порушеної, в наказі не міститься.

Зі змісту протоколу тимчасової комісії вбачається, що в моїй роботі виявлено порушення, а саме: «надано заяву про звільнення 19.02.2018 року, яку було зареєстровано у журналі реєстрації вхідної кореспонденції під номером 15 цього ж дня, після чого 23 лютого мною було надано директору заяву про надання мені відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, датовану 20 лютого 2018 року. Так як дата заяви не співпадала із календарною датою її не було зареєстровано в журналі. 27 лютого 2018 року мною було здійснено запис під номером 16 з реєстрації в журналі моєї заяви нібито із виправленням дати в журналі реєстрації вхідної документації, що суперечить посадовій інструкції». Як бачимо, ймовірний проступок полягає у реєстрації мною своєї заяви з виправленням дати в журналі. Хоча далі відсутній опис вказаного виправлення. Не зазначено які цифри дати виправлені, яке значення це матиме в подальшому і яку шкоду було цим заподіяно.

Про засідання комісії її повідомлено не було і на засідання її не запрошували. Це видно зі змісту протоколу. При розгляді справи комісія не встановила її вини, ступінь тяжкості проступку, характер моєї вини і заподіяну шкоду.

Директор теж не діяла в порядку, передбаченому ст.. 149 КЗпП України. Конкретних письмових пояснень від неї не зажадали. Ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок враховано не було.

Щодо змісту посадової інструкції, з якою вона була ознайомлена при вступі на роботу 29 серпня 2017 року під розпис, хочу зауважити, що інструкція не містить положень, які б забороняли їй здійснювати реєстрацію вхідної документації. А в п. 4 щодо відповідальності відсутні норми про відповідальність за порушення посадової інструкції у вигляді допущення виправлень.

Ні комісія, ні директор не брали до уваги обставини, за яких мною вчинено ймовірний проступок. Після подання заяви про звільнення 19 лютого 2018 року вона змінила свою думку і вирішила скористатись правом на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ч.І ст. 18 Закону України «Про відпустки», для чого підготувала наступного дня (20 лютого) відповідну заяву. Така відпустка давала б їй змогу не переривати трудовий стаж і знайти нове місце роботи. 21-го та 22-го лютого директор КП «Миронівка-реєстр» була відсутня на робочому місці. 23 лютого вона особисто вручила директору вказану заяву та пояснила, що попередню заяву просила вважати недійсною і прийняти рішення про надання їй відпустки.

Заява про звільнення від 19 лютого була зареєстрована саме у журналі вхідної кореспонденції, про що вона дізналась 27 лютого. В цей день на підприємство надійшла відповідь з Миронівського районного суду щодо її запиту по реєстраційних діях. Вона мала намір зареєструвати цю відповідь в журналі вхідної кореспонденції і виявила там запис про реєстрацію її заяви про звільнення під номером 15. Станом на 27.02.2018 року наступної її заяви тут зареєстровано не було. Цей факт її дуже стурбував. Вона запідозрила, що дуже для неї важливе питання про надання відпустки ніяк не вирішується. Тому для надання її зверненню необхідної юридичної сили та для ініціювання прийняття відповідного рішення керівництвом вона здійснила запис в журналі вхідної кореспонденції щодо реєстрації її заяви про відпустку під номером 16 і допустила помарку в цифрі «20», а саме в цифрі «0», в верхній її частині дописана маленька риска з лівої сторони. При цьому нуль чітко читається. Цифра «20» означає 20 лютого, тобто дата написання заяви.

Вона фактично допустила помарку при здійсненні нового запису, що ніяк не можна вважати виправленням. І результатом здійснення вказаної реєстрації - стало надання їй бажаної відпустки з 01 березня 2018 року.

Вважає, що незаконно притягнута до дисциплінарної відповідальності, і порушення її прав та гарантій як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та до необхідності прикладання нею додаткових зусиль по організації свого життя, вона вважає, що відповідач повинен їй відшкодувати моральну шкоду в розмірі, який вона визначає в сумі 3000 гривень.

Право на відшкодування працівникові такої шкоди передбачене ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити від сплати судового збору в звязку з тим, що позивачами є члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї, або предметом позову є захист трудових прав. Її сімя являється багатодітною малозабезпеченою сімєю.

В судовому засіданні позов підтримала .

Представник відповідача у відзиві не визнав позов з тих підстав, що позивач самовільно 27 лютого 2018 року здійснила запис в журналі реєстрації вхідної документації про надходження заяви позивача про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що суперечить посадовій інструкції позивача та посадовій інструкції бухгалтера, так як обовязки по реєстрації вхідної кореспонденції покладено на бухгалтера. Також позивачем пропущено строк звернення до суду.

Судом встановлено слідуюче. ОСОБА_1 є державним реєстратором у Комунальному підприємстві Миронівської районної ради «Миронівка-реєстр» і працює на цій посаді з 29 серпня 2017 року.

27 лютого 2018 року позивач з власної ініціативи здійснила запис в журналі вхідної кореспонденції щодо реєстрації її заяви від 20.02.2018 року про відпустку під номером 16 і допустила виправлення в даті надходження документа з 27.02.2018 року на 20.02.2018 року без будь якого посвідчення правильності виправлення. Обовязки по реєстрації вхідної кореспонденції покладено на бухгалтера і виконання таких обовязків не передбачено і не заборонено посадовою інструкцією позивача..

Наказом директора КП «Миронівка-реєстр» від 28 лютого 2018 року №09-к позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення посадової інструкції.

Стаття 139 КЗпП України передбачає, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Стаття 141 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Стаття 147 КЗпП України передбачає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення.

Стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Стаття 150 КЗпП України передбачає, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Стаття 221 КЗпП України передбачає, що трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору. Установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об'єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Стаття 232 КЗпП України передбачає, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються.

Стаття 233 КЗпП України передбачає, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз'яснив, що суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Наказ директора КП «Миронівка-реєстр» від 28 лютого 2018 року №09-к яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення посадової інструкції не відповідає вимогам ст.ст.149 ч.2, 147 ч.1 КЗпП України , так як не містить конкретного порушення трудової дисципліни позивачем і конкретного посилання на пункт посадової інструкції який порушено позивачем .

Відповідно до положень ст.ст.140, 141 КЗпП України для забезпечення трудової дисципліни і свідомого ставлення до праці відповідач не вніс до посадової інструкції позивача про заборону виконувати обовязки інших працівників установи без відповідного розпорядження керівника установи.

Тому відповідно до ст.81 ч.3 ЦПК України відповідач не довів вчинення позивачем порушення трудової дисципліни і не довів правомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності .

Вказаним наказом порушується право позивача на працю, передбачене ст.2 КЗпП України. Тому скасувати наказ директора Комунального підприємства Миронівської районної ради «Миронівка реєстр» від 28 лютого 2018 року №09-к про накладення дисциплінарного стягнення відносно позивача.

Строк звернення до суду позивачем не пропущений, так як про порушення свого права позивач дізналась 1.03.2018 року в день ознайомлення з спірним наказом і подала позов безпосередньо до суду 21.05.2018 року, тобто в межах тримісячного строку з дня, коли позивач дізналась про порушення свого права.

Також судом встановлено , що 4.04.2018 року позивач зверталась до терапевта лікаря сімейної медицини з питань амбулаторного лікування і їй було встановлено діагноз тривожний біль та призначені ліки, що підтверджується записом у медичній картці амбулаторного хворого. Але вказаний запис не містить даних про те коли і у звязку з чим виник тривожний біль у позивача. Також не надано доказів придбання позивачем вказаних ліків та виконання приписів лікаря . Також судом встановлено , що наказом відповідача від 26.02.2018 року позивачу оголошено догану за порушення вимог, встановлених ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень згідно ст.22 про вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав і про вказане дисциплінарне стягнення позивач теж дізналась 1.03.2018 року і не оскаржувала, але теж вважала незаконним , згідно пояснень позивача в судовому засіданні . Тому не є доведеним , що тривожний біль виник у позивача у звязку оскаржуваним неправомірним наказом, а також не є доведеним, що позивач втратила нормальні життєві звязки і порушення вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, так як відсутні докази фактичного лікування позивача. Тому в частині задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Позивачем заявлялось 2 вимоги немайнового характеру і по кожній вимозі позивачу слід було сплатити 704,80 грн. судового збору , а сплачено 352,40 грн. судового збору по вимогах про скасування судового наказу . На підставі ст.8 ч.1 і ч.1 ЗУ « Про судовий збір» , враховуючий майновий стан позивача, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей зменшити розмір судового збору по вимогах про скасування наказу до 352,40 грн. і звільнити від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. по вимогах про відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст.141 ч.1 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. у відшкодування сплаченого судового збору. Стягнути з відповідача на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 141, 147, 147-1,148, 149, 150, 232, 233, 237-1, КЗпП України, керуючись ст.ст. 81, 263-265 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву задоволити частково.

Скасувати наказ директора Комунального підприємства Миронівської районної ради «Миронівка реєстр» від 28 лютого 2018 року №09-к про накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, (адреса: с. Росава, вул. Шевченка, 71 б, Миронівського району, Київської області).

В частині задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Миронівської районної ради «Миронівка реєстр», (адреса: м. Миронівка, вул. Соборності, 58, Київської області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, (адреса: с. Росава, вул. Шевченка, 71 б, Миронівського району, Київської області) 352,40 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства Миронівської районної ради «Миронівка реєстр», (адреса: м. Миронівка, вул. Соборності, 58, Київської області) на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повним текст рішення виготовлено 30.11. 2018 року.

Суддя: В.І. Кириченко