Провадження №6/263/47/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Соловйова О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі заяву позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом тимчасового зупинення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

20.03.2018 до канцелярії Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло звернення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про тимчасове зупинення виконавчого провадження №ВП 55571971, порушеного Лівобережним ВДВС м.Маріуполя ДТУЮ Донецької області 19.01.2018, на підставі наказу №263/15866/17 від 28.12.2018, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя. Зі змісту судового наказу настає, що підставою його ухвалення зявились аліментні зобовязання ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування необхідності вжиття відповідних дій заявники вказали про намір звернутись до суду із зустрічними позовними вимогами про встановлення місця проживання дитини.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали заяву про забезпечення позову в порядку ст. 150 ЦПК України, в якій просили вжити заходи забезпечення позову шляхом тимчасового зупинення виконавчого провадження. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову порушує його законні права та інтереси.

Заява розглядається без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Пунктом 1 частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Згідно абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України не передбачено забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень, та представником позивача не обґрунтовано необхідність застосування саме такого заходу забезпечення позову та яким чином не вжиття даного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, а саме зважаючи, що ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_2 не доведена необхідність у застосуванні такого виду забезпечення позову, не аргументовані перешкоди для скасування судового наказу, на підставі якого проводиться утримання аліментів, суд приходить до висновку, що заява є недоведеною, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом тимчасового зупинення виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя О. Соловйов