Справа № 188/1621/17
Провадження № 2/188/61/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

23.11.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_2. На день смерті матері позивача їй належала земельна ділянка площею 3,218 га (пай № 100), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який виданий померлій за розпорядженням № 177-р від 24.04.2002 року голови Петропавлівської районної державної адміністрації.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала.

01 грудня 1973 року Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та матір'ю позивача ОСОБА_4. Після шлюбу вона взяла собі прізвище чоловіка «ОСОБА_3». В період шлюбу у них народився син ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями земельної ділянки були її сини ОСОБА_5, ОСОБА_1, позивач у справі, та її чоловік ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік матері позивача ОСОБА_3, який для позивача є вітчимом, і тому за спадковою трансмісією частка спадкового майна на земельний пай перейшла до сина померлого ОСОБА_5 Поміж спадкоємцями спору про розмір частки спадкової маси немає. Частка спадкового майна земельного паю позивача складає 1,0729 га, а частка ОСОБА_5 складає 2,1451 га, що підтверджується витягами з Державного земельно¬го кадастру про земельні ділянки від 17 листопада 2017 року.

Позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0729 га сільськогосподарського призначення, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що нотаріус встановила розбіжності у площі земельної ділянки, зазначеної у правовстановлюючих документах та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Позивач зазначає, що в результаті поділу паю спадкодавця поміж спадкоємцями утворилося дві земельних ділянки площею 2,1451 га і 1,0729 га, які в сумі складають 3,218 га, що відповідає площі, зазначеній у державному акті. Доказом вимог позивача про те, що розмір земельної ділянки позивача у порядку спадкування складає 1,0729 га, є штамп Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.10.2017 року на державному акті та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці НОМЕР_3

На сьогоднішній день у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому що у нього виявлені розбіжності у площі земельної ділянки, зазначеної у правовстановлюючих документах, площею 3,218 га та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 1,0729 га, в зв'язку з чим він звернувся з позовом до суду.

На підставі ст.ст. 16, 392 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач просить суд визнати за ним, ОСОБА_1, право приватної власності на земельну ділянку площею 1,0729 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника, позовні вимоги визнав.

В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 була власником земельної частки (паю) площею 3,218 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим 24.04.2002 року (а.с. 10).

Родинний зв'язок позивача та ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_5 від 22.10.1951 року, де ОСОБА_4 записана як його мати (а.с. 4).

01 грудня 1973 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_3 і взяла собі прізвище чоловіка «ОСОБА_3», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, виданого 01.12.1973 року Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області.

В період шлюбу у них народився син ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданим 22.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9).

У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Отже, спадкоємцями належної ОСОБА_2 земельної ділянки після її смерті були її чоловік ОСОБА_3, її сини ОСОБА_5 та позивач, кожний по 1/3 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8, виданим 05.01.2010 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.8).

Згідно з ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, син померлого спадкоємця ОСОБА_3 ОСОБА_5 став спадкоємцем ще однієї частини земельної ділянки, що належала померлій ОСОБА_2, всього 2/3 частин.

Відповідно до ч.2 ст.1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

ОСОБА_5 вже оформив і зареєстрував право власності на свою частину спадщини в розмірі 2/3 частин земельної ділянки, що належала померлій ОСОБА_2, площею 2,1451, виділивши її в натурі, отримавши на нову земельну ділянку новий кадастровий номер НОМЕР_9, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_10 від 17.11.2017 року, виданим відділом у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с. 12-14).

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,0729 га. сільськогосподарського призначення, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що нотаріус встановила розбіжності у площі земельної ділянки, зазначеної у державному акті на право приватної власності на землю та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_10 від 17.11.2017 року, виданим відділом у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,1451 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, кадастровий номер НОМЕР_9 (а.с. 12-14).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_11 від 23.10.2017 року, виданим відділом у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,0729 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району № 100, кадастровий номер НОМЕР_4 (а.с. 15-17).

Отже, в результаті прийняття у спадщину частини земельної ділянки площею 2,1451 га, що належала на праві власності померлій ОСОБА_2, її сином ОСОБА_5, залишилася не прийнятою частина земельної ділянки площею 1,0729 га. Саме такий розмір земельної ділянки і був зазначений у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що власне і призвело до розбіжностей площ, зазначених у Державному акті серії НОМЕР_2 та витязі № НОМЕР_11. Якщо скласти розміри площ зазначених двох земельних ділянок площею 2,1451 га і 1,0729 га, в сумі вийде земельна ділянка площею 3,218 га, що відповідає площі, зазначеній у Державному акті.

Встановивши зазначені обставини, на підставі норм матеріального права, що регулюють правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем за законом земельної ділянки площею 1,0729 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 649,60 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216, 1218,1225, 1268 кодексу України, керуючись статтями 208, 209,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: індекс 51400, АДРЕСА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, , адреса місцезнаходження: індекс 52740, вулиця Академіка Сайгака, 15 с. Дмитрівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,0729 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 Іванівніна на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого за розпорядженням № 177-р від 24.04.2002 року голови Петропавлівської районної державної адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда