Провадження № 2/638/3492/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, ПАТ «ХМСК» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2016 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, ПАТ «ХМСК», в якому після уточнення позовних вимог просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну їй внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, що становить різницю витрат, необхідних для виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу, та реальною вартістю пошкодженого транспортного засобу (страховим відшкодуванням), у розмірі 13066,11 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 01.12.2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй транспортний засіб Chery Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1, який перебував під керуванням ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень, йому було завдано матеріальних збитків. Винним у ДТП визнано ОСОБА_3 Загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу Chery Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1, склала 23813,32 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПАТ «ХМСК», остання перерахувала страхове відшкодування в розмірі 10747,21 грн. на користь ОСОБА_1 Різниця між фактичними витратами на відновлення транспортного засобу та розміром страхового відшкодування становить 13416,11 грн., яку позивач і просить стягнути з винної у ДТП особи водія ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 01.12.2015 року, керуючи автомобілем Chery Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1, стала учасником ДТП, яка відбулась з вини ОСОБА_3 ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, через ДТП стан її здоровя значно погіршився, вона була змушена прискорити строк проведення операції. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали значних моральних страждань у звязку з тим, що їх засіб пересування було пошкоджено, і так як ОСОБА_1 інвалід ІІІ групи, а ОСОБА_2 інвалід ІІ групи, не мали змоги вільно пересуватись. Вказані хвилювання спричинили ОСОБА_2 порушення сну, депресію, негативно вплинули на одужання після операції.

Позивач ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю НВА 987275 від 09.11.2016 року) в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала. Підтвердила факти викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог. Автомобіль було застраховано в СК «ХМСК» на суму 100000,00 грн. Майнову шкоду, зазначену позивачем не підтверджено експертною оцінкою та звітом. Крім того, зазначила, що позивачем не підтверджено причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та проблемами зі здоровям ОСОБА_2, оскільки захворювання вона мала ще до ДТП.

Представник третьої особи ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, по суду надала письмові пояснення, де просила справу розглядати без її участі. Щодо предмета спору зазначила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія». 01.12.2015 року сталася ДТП за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3На підставі акту огляду транспортного засобу аварійним комісаром складено звіт, відповідно до якого складено звіт, відповідно до якого відновлювальний ремонт автомобіля позивача становить 10801,22 грн. Вказану суму страховиком виплачено позивачу, тому вважає, що свої зобовязання ПАТ «ХМСК» виконало у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 грудня 2015 року приблизно о 21.23 год. по пр. Науки в м. Харків, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, який рухався попереду. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень, завдані матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 810612 ОСОБА_1 (до зміни прізвища Заічковська) є власником автомобіля Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3.

Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2, застрахований в ПАТ « Харківська муніципальна страхова компанія», власником є ОСОБА_4

Як вбачається зі рахунку з оцінки транспортного засобу Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, № ЗиФ-0291668 від 09 грудня 2015 року, складеного оцінювачем, який працює в складі субєкта оціночної діяльності ПАТ «Завод Фрунзе», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 23813 грн. 32 коп.

19 квітня 2016 року ОСОБА_1 отримала 10801,22 грн. страхового відшкодування від ПАТ «ХМСК», що підтверджується копією платіжного доручення № 3310 від 19 квітня 2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 11 постанови передбачено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Пунктом 16 постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підтвердження суми завданих матеріальних збитків, позивачем ОСОБА_1 надано рахунок з оцінки транспортного засобу Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, № ЗиФ-0291668 від 09 грудня 2015 року, складеного оцінювачем, який працює в складі субєкта оціночної діяльності ПАТ «Завод Фрунзе», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 23813 грн. 32 коп.

На підтвердження матеріальної шкоди, позивачем не надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідає вимогам, встановленим до такого документу зазначеним Законом, зокрема, ст. 12, а також вимогам, встановленим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. (далі - Методика), тому рахунок з оцінки транспортного засобу Cherry Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_3, № ЗиФ-0291668 від 09 грудня 2015 року не є належним, допустимим та достовірним доказом.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 належним чином не підтверджено суму завданих матеріальних збитків, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3, на її користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу ОСОБА_2 були спричинені моральні страждання.

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу ОСОБА_2, яка є інвалідом ІІ групи, моральні страждання, пов'язані зі погіршенням її здоровя, з приводу чого вона відчувала фізичний біль, спричиненими переживаннями з приводу фактичного пошкодження майна та неможливості вільно його використовувати для потреб, повязаних зі особливостями здоровя.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 265,280,281, 289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, ПАТ «ХМСК» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс т рішення виготовлено 23.11.2018 року.

Суддя: