Провадження №22-ц/4812/110/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 жовтня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

без участі учасників справи, які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 482/1071/16 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу, яку постановив Новоодеський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Гажі Олега Петровича у приміщенні цього суду 03 серпня 2016 року у справі за поданням заступника начальника Новоодеського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Зверякова М.М., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 р. заступник начальника Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Зверякова М.М. (далі - заступник начальника Новоодеського РВ ДВС) звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні Новоодеського РВ ДВС знаходиться зведене виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчих листів, а саме: виконавчого листа №751/12406/14, виданого 14 січня 2015 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 89810 грн. 55 коп.; виконавчого листа №482/587/15-ц, виданого 03 липня 2015 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 22119 грн. 97 коп.; виконавчого листа №482/1776/15-ц, виданого 16 січня 2016 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 54648 грн. 53 коп.

Посилаючись на ті обставини, що боржник має боргові зобов'язання перед кредиторами, не виконує рішення суду зі сплати заборгованості по кредитним договорам, на вимоги державного виконавця не реагує, що свідчить про його ухилення від виконання боргових зобов'язань, заступник начальника Новоодеського РВ ДВС просив суд винести рішення, яким тимчасово обмежити боржника у його праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов'язань по сплаті заборгованості по кредитним договорам.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2016 р. подання заступник начальника Новоодеського РВ ДВС задоволено.

Ухвала суду мотивована тим, що на виконанні у Новоодеському РВ ДВС знаходиться зведене виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1, з поданих державних виконавцем документів вбачається, що боржник не виконує присуджені йому судом до виконання зобов'язання за сплати кредитної заборгованості, не реагує на вимоги державного виконавця про добровільну сплату заборгованості, ухиляється від цього.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить її скасувати й постановити нову про відмову в задоволенні подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково погодився з доводами подання державного виконавця, оскільки сам лише факт невиконання судового рішення не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення і не є достатньою підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тоді як відсутні докази його ухилення виконання зобов'язань за судовими рішеннями. Крім того, в порушення Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 державний виконавець не повідомив ОСОБА_1 про направлення до суду подання, ОСОБА_1 не був повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього та не мав наміру щодо виїзду з України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV(тут і далі в редакції закону, яка була чинною на час постановлення даної ухвали).

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна неявка за викликом державного виконавця; письмове не повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Так, відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України (в редакції закону, чинній на час постановлення даної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, діюче законодавство України передбачає можливість тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України, у разі ухилення від виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на примусовому виконанні Новоодеського РВ ДВС знаходиться зведене виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчих листів: №751/12406/14, виданого 14 січня 2015 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 89810 грн. 55 коп.; №482/587/15-ц, виданого 03 липня 2015 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 22119 грн. 97 коп.; №482/1776/15-ц, виданого 16 січня 2016 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 54648 грн. 53 коп.

У добровільному порядку рішення суду ОСОБА_1 не виконується.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець Новоодеського РВ ДВС посилається як на підставу такого звернення на невиконання в добровільному порядку боржником рішень суду.

Між тим, зі змісту вищенаведених норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України пов'язана саме з ухиленням останнього від примусового виконання судового рішення.

На момент звернення з поданням факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків у виконавчому провадженні повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, які мають бути додані до подання державного виконавця.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема, щодо надання у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В матеріалах, наданих державним виконавцем разом з поданням до суду, відсутні відомості про отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження з зазначенням строку на добровільне виконання виконавчого документу, також відсутні будь-які докази щодо проведення перевірки належного боржникові майна (нерухомого майна, транспортних засобів тощо), з'ясування місця його роботи.

Відсутні і акти про перевірку наявності майна за місцем реєстрації боржника.

Крім того, державним виконавцем не надано відомостей щодо виклику боржника до відділу ДВС та отримання боржником такого виклику, а особа, яка не є повідомленою про покладені на неї обов'язки, не може вважатися такою, що ухиляється від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку ще не є свідченням ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Враховуючи, що на час звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Новоодеський відділ ДВС Миколаївського МУЮ не надав доказів того, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що обмеження у праві виїзду за кордон було застосовано судом передчасно, без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці.

За такого відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

З урахуванням викладеного та на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2016 р. скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання заступника начальника Новоодеського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Зверякова М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді Т.Б. Кушнірова

О.В. Локтіонова

______________________________________________

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2018 року