Єдиний унікальний номер 235/5362/17 Номер провадження 22-ц/775/502/2018
Головуючий у 1 інстанції: Хмельова С.М. Єдиний унікальний номер 235/5362/17
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/502/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Агєєва О.В., Азевича В.Б

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Пащенко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу №235/5362/17 за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення 3% річних за прострочку грошових зобов'язань від суми депозитного вкладу, суми втрат за інфляційними збитками, моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року (суддя Хмельова С.М.)

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом. Посилалась на те, що 10 січня 2017 року вона уклала з відповідачем договір банківського вкладу - депозиту з видачею іменного ощадного (депозитного) сертифікату в рамках договору щодо банківського обслуговування, сума вкладу 30 000 доларів США, термін розміщення вкладу 185 днів, дата вимоги вкладу 14 липня 2017 року, процентна ставка на період з дня набрання чинності договором та по календарний день, що передує даті, яка зазначена, як дата вимоги вкладу 6% річних, на період з дня настання дати вимог (включно) та до моменту погашення сертифікату (якщо він не був погашений до дати вимоги вкладу) проценти нараховувались за ставкою 0 процентів річних, дострокове повернення вкладу не передбачалось. Вона внесла в банк 30 000 доларів США, що підтверджено квитанцією від 10 січня 2017 року. Після закінчення терміну дії договору, поставивши банк за 3 банківські дні до відома про те, що вона не має наміру продовжувати дію договору, вона звернулась за видачею коштів, однак банк відмовив їй у видачі повної суми. Кошти видавались їй в період з 14 липня 2017 року по 21 вересня 2017 року частинами, при цьому банк в порушення ст. 1060 ч.2 ЦК України не видав депозит за першою вимогою клієнта, незаконно користувався її коштами, отримуючи прибуток протягом 70 днів. Тому, з урахуванням поданої 07 листопада 2017 року заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з банку на її користь 3% річних від суми депозиту, не повернутого в день вимоги у повному обсязі в сумі 4 482,25 грн. (еквівалентно 172,60 доларів США), суму інфляційних втрат 200 902,88 грн., у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що відповідач, в порушення умов договору та ч.2 ст. 1060 ЦК України не повернув їй у строк, встановлений у договорі суму вкладу, натомість видавав їй гроші дозовано, малими частинами в період з 14 липня по 21 вересня 2017 року, при цьому незаконно користувався її валютними коштами протягом 70 днів, суттєво порушив її права клієнта, як споживача, порушив вимоги ст. ст. 3 та 12 Закону України «Про захист прав споживачів» та завдав їй моральну шкоду. Суд прийшов до висновку, що відповідачем порушені умови договору банківського депозиту, однак, відмовив у позові про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, при цьому не врахував її пояснень про те, що при укладанні договору відповідач не довів до її відома про встановлення іншого розміру процентів за порушення грошового зобов'язання, за пунктом 5.1 договору відповідач фактично маскував свою відповідальність. Встановивши, що проценти за порушення грошового зобов'язання встановлено у іншому розмірі, ніж 3% річних, а саме в розмірі 0,001% суд мав частково задовольнити позовні вимоги, виходячи із цього розміру процентів. Висновок суду про те, що вона не зверталась до відповідача із заявою про стягнення процентів за ст. 625 ЦК у розмірі 0,001% є невірним, оскільки вона зверталась із заявою про порушення умов договору банківського депозиту та відповідач не міг не знати, що у такому випадку він зобов'язаний був виплатити суму за порушення грошового зобов'язання. Разом з тим, враховуючи, що відповідач свою відповідальність за незаконне використання грошей клієнта передбачував навмисно, готуючись до таких дій, можна вважати, що позивач при укладенні договору не міг знати про навмисні дії відповідача, тому відповідальність останнього за невиконання грошових зобов'язань може наступати в межах 3% річних. Не відповідає обставинам справи висновок суду про відмову у стягненні заборгованості за депозитом з урахуванням індексу інфляції, адже вона не могла отримати у відповідача долари США та конвертувати їх у національну валюту для купівлі товарів у національного виробника, індекс інфляції у липні 2017 року склав 100,2%, з урахуванням вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відмовляючи у стягненні судових витрат на правову допомогу суд невірно виходив із їх недоведеності, такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи. Витрати на правову допомогу підтверджені актом виконаних робіт від 05.10.2017 року на суму 3 000 грн. та квитанцією до прибуткового ордеру №22 від 05.10.2017 року на суму 3 000 грн. Невідповідність дати в акті виконаних робіт, а саме дата 16 червня 2017 року, є помилкою, яку допустив захисник при складанні акту, що ніяк не свідчить про те, що вказані документи не можуть підтверджувати проведену адвокатом роботу. Невірним є рішення і в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Банк суттєво порушив її права, як споживача, завдавши їй моральну шкоду, яку вона оцінила у 30 000 грн.. Відмовляючи у задоволенні цієї частини позову суд послався на листи Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого Суду України, який ліквідовано, тому рішення не є аргументованим та не відповідає нормі ст.633 ЦК України.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу із наданням доказів надіслання 02.03.2018 року його копії з доданими матеріалами позивачці. У відзиві представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки рішення є законним, обґрунтованим, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 265 ЦПК України, а скаржником не наведено підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення.

В засіданні апеляційного суду представник позивачки адвокат ОСОБА_1 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні. Представник відповідача адвокат Пащенко Н.Ю. проти скарги заперечувала та просила залишити рішення без змін. Позивачка в засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, але за участю її представника адвоката ОСОБА_1.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних від суми депозиту, не повернутого в день вимоги у повному обсязі та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення вимог, у іншій частині рішення слід залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 січня 2017 року позивачка уклала з ПАТ «Сбербанк» договір банківського вкладу (депозиту) № 3320/088/943595 з видачею іменного ощадного (депозитного) сертифіката в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Сума вкладу становить 30 000 доларів США; строк розміщення вкладу 185 днів; дата вимоги вкладу 14 липня 2017 року; процентна ставка за сертифікатом на період з дня набрання чинності цим договором та по календарний день, що передує даті, яка зазначена як дата вимоги вкладу (п.1.5 договору) 6% процентів річних; на період з дня настання дати вимоги вкладу (включно) та до моменту погашення сертифікату проценти нараховуються за ставкою 0 процентів річних. Дострокове повернення вкладу не передбачено. ( а. с. 14 -15, 149).

Відповідно до п. 1.8 договору погашення сертифікату та сплата процентів за ним відбувається в банку у валюті, в якій сертифікат було випущено, якщо інше не передбачено чинним законодавством.

Згідно з пунктом 2.2 договору банк в строк не пізніше трьох робочих днів від дня пред'явлення сертифікату для погашення сплачує суму номінальної вартості сертифіката та нарахованих процентів по ньому ( на вибір клієнта) готівкою через касу банку або на рахунок клієнта.

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що проценти за сертифікатом нараховуються на суму депонованих коштів (номінальну вартість сертифіката), виходячи з фактичної кількості днів у році, проценти за сертифікатом за ставкою, вказаною в п. 1.6.1 договору нараховуються від дня, наступного за днем внесення вкладу по календарний день, що передує даті вимоги вкладу.

Сплата процентів, нарахованих за сертифікатом, відбувається одноразово при погашенні сертифікату (п.3.3).

Згідно п. 5.1 договору все інше, що не передбачено цим договором, визначено в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», затверджених Наказом Голови Правління Банку № 37 від 16.01.2012 року, з усіма змінами та доповненнями або Умовами, що затверджені на зміну вищезазначеним. Умови є невід'ємною частиною цього договору та розміщуються на офіційному сайті Банку.

Відповідно до пунктів 5.4, 5.5 договору сторони підтверджують досягнення згоди щодо всіх істотних умов цього договору, що передбачені законодавством, приймають на себе всі обов'язки та набувають всіх прав, передбачених умовами, з якими клієнт попередньо ознайомився та зобов'язується їх виконувати.

Згідно п. 6.1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» за невиконання умов відповідного Договору та цих Умов банк та клієнт несуть відповідальність згідно з законодавством, згідно п. 6.11 Умов у разі невиконання чи неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених відповідним Договором та/або цими Умовами, вони відшкодовують один одному спричинені реальні збитки ( шкоду).

Відповідно до п. 6.16 Умов, які є невід'ємною частиною депозитного договору, у разі порушення банком виконання грошового зобов'язання в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, банк на вимогу клієнта сплачує 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних від простроченої суми ( а. с. 109,114).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.(ч. ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

18 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до банку з заявою з вимогою негайно видати їй всю суму депозитного вкладу (а.с.18).

Банком не були своєчасно виконані умови договору, сума вкладу у строк, визначений у договорі, повернута не була, натомість кошти видавались частинами, в період з 09 серпня 2017 року по 21 вересня 2017 року позивачці було видано банком 30 000 доларів США частинами по 1 100 доларів США та в останній день 702,04 доларів США, що підтверджено заявами на видачу готівки та виписками з рахунку (а. с. 20-60) та не оспорюється сторонами.

Позивачка у даній справі просила стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних за прострочку грошових зобов'язань від суми депозитного вкладу, не повернутого в день вимоги у повному обсязі, в сумі 172, 60 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4 482,25 грн..

Відмовляючи у задоволенні цієї позовної вимоги суд виходив із того, що договором між сторонами у разі порушення банком виконання грошового зобов'язання встановлено інший розмір процентів, а саме 0,001 процентів річних від простроченої суми, з вимогами до банку про сплату їй 0,001 процентів річних від простроченої суми вона не зверталась, що не позбавляє її права це зробити.

З вказаним висновком суду у повному обсязі погодитись неможливо, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи та вимогам процесуального права.

Дійсно, договором між сторонами, а саме п. 5.1 договору та 6.16 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», встановлений інший розмір процентів за порушення банком виконання грошового зобов'язання, а саме 0,001 процентів річних від простроченої суми.

Однак, для стягнення процентів в обумовленому договором розмірі позивачка не зобов'язана звертатись із іншим позовом, оскільки їх стягнення можливе в межах заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних за прострочку грошових зобов'язань від суми депозитного вкладу, не повернутого у строк, встановлений договором, шляхом часткового задоволення цієї позовної вимоги.

У строк, встановлений договором, 14 липня 2017 року кошти повернуті не були.

09 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 27 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х27)

10 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 28 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США(1100 доларів США х 0,001% : 365х28)

11 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 29 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х29)

14 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 32 дні, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х32)

15 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 33 дні, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х33)

16 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 34 дні, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х34)

17 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 35 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х35)

18 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 36 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х36)

19 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 37 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х37)

28 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 46 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х46)

29 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 47 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х47)

30 серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 48 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х48)

31серпня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 49 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х49)

01 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 50 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х50)

04 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 53 дні, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х53)

05 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 54 дні, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х54)

06 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 55 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х55)

07 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 56 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х56)

08 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 57 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х57)

11 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 60 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х60)

12 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 61 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х61)

13 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 62 дні, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х62)

14 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 63 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х63)

15 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 64 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х64)

18 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 67 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х67)

19 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 68 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х68)

20 вересня 2017 року позивачці повернуто 1 100 доларів США, прострочено на 69 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США (1100 доларів США х 0,001% : 365х69)

21 вересня 2017 року позивачці повернуто 702,04 доларів США, прострочено на 70 днів, 0,001 % річних від простроченої суми становить 0, доларів США ( 702,04 доларів США х 0,001% : 365х70)

Отже, стягненню з відповідача підлягає 0,04 долара США , що станом на час ухвалення рішення за офіційним курсом долара США (26.1609) становить 1,05 грн. (0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, +0, + 0, + 0, + 0, + 0, + 0, = 0,; 0,04 х 26.1609 = 1,05 грн.)

Отже, рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних від суми депозиту, не повернутого в день вимоги у повному обсязі слід скасувати та ухвалити рішення про часткове задоволення цієї позовної вимоги, а саме про стягнення на користь позивачки процентів за прострочку грошових зобов'язань від суми депозитного вкладу, не повернутого в день вимоги у повному обсязі, в сумі 1,05 грн., у іншій частині цієї позовної вимоги слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення суми втрат за інфляційними збитками у розмірі 200 902,88 грн. суд обґрунтовано виходив із того, що предметом договору є іноземна валюта, погашення сертифікату здійснювалось також у іноземній валюті, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Вказаний висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тому безпідставні доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення в частині відмови у задоволенні позову в частині стягнення суми втрат за інфляційними збитками, оскільки кошти повернуті у іноземній валюті та інфляційних збитків позивачці не спричинено.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн. та судових витрат суд виходив із того, що судом не встановлено порушення прав позивачки у зв'язку із виконанням депозитного договору.

Апеляційним судом скасовується рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних від суми депозиту, не повернутого в день вимоги у повному обсязі та вказана позовна вимога задовольняється частково через порушення прав позивачки на своєчасне повернення депозитного вкладу.

Однак, підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди немає, оскільки договором між сторонами та законом, що регулює виниклі правовідносини, відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що ні чинним законодавством ні договором, укладеним між сторонами не передбачено право позивачки на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з несвоєчасним поверненням банком грошових коштів, переданих на депозит, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди є правильним.

Посилання заявника апеляційної скарги на статті 3 (Міжнародні договори) та 12 (Права споживача в разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями) Закону України «Про захист прав споживачів» висновків суду не спростовують, оскільки вказані статті не містять норм, які б передбачали відшкодування моральної шкоди.

Всупереч доводам апеляційної скарги судові витрати на юридичну допомогу не відшкодовані судом не через невідповідність дати в акті виконаних робіт, а у зв'язку з тим, що судом не встановлено порушення прав позивачки. На невідповідність дати в акті виконаних робіт посилався у запереченні на позов представник відповідача.

Із справи вбачається, що адвокат ОСОБА_1 приймав участь у справі на підставі ордеру від 05.10.2017 року, витягу з угоди про надання правової допомоги від 05.10.2017 року, згідно з квитанцією від 05.10.2017 року ОСОБА_3 сплачено 3 000 грн. за угодою про надання правової допомоги від 05.10.2017 року. У акті виконаних робіт стосовно надання правової допомоги за зверненням про надання правової допомоги ОСОБА_3 від 05.10.2017 року приведено розрахунок часу, витраченого адвокатом та вартість послуг на суму 3000 грн. (а.с.72). Дата цього акту 16 червня 2017 року є очевидною помилкою з урахуванням того, що у акті йдеться про звернення ОСОБА_3 за правовою допомогою саме 05.10.2017 року.

Однак, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 4 482,25 грн., втрат за інфляційними збитками в сумі 200 902,88 грн., моральної шкоди 30 000 грн. задовольняються частково в сумі 1,05 грн. відшкодування понесених судових витрат в сумі 3 000 грн. пропорційно до задоволених вимог неможливе через їх занадто малий розмір.

Згідно з п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних від суми депозиту, не повернутого в день вимоги у повному обсязі та ухвалення нового рішення в цій частині.

У іншій частині рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 375, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних від суми депозиту, не повернутого в день вимоги у повному обсязі.

Позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення 3% річних за прострочку грошових зобов'язань від суми депозитного вкладу, не повернутого в день вимоги у повному обсязі, задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на користь ОСОБА_3 проценти за прострочку грошових зобов'язань від суми депозитного вкладу, не повернутого в день вимоги у повному обсязі, в сумі 1,05 грн. (одна гривня 05 копійок), у іншій частині цієї позовної вимоги відмовити.

У решті рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: О.В. Агєєв

В.Б. Азевич

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач: Н.С. Краснощокова