АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 726/399/17

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Перепелюк І. Б.

судді: Одинак О.О., Яремко В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

позивач ПАТ КБ «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 20 червня 2017 року головуючий в першій інстанції ОСОБА_3

встановив :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами.

ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 12.04.2011р., згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач зазначав, що позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач своєчасно не погасив заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

2 22-ц/794/26/18р. Провадження № 726/399/17 Головуючий у 1 інстанції Асташев С.А.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 30.11.2016р. має заборгованість 47230,29грн., яка складається з наступного: 11660,51грн. заборгованість за кредитом; 31644,53грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1200грн. заборгованість за пенею та комісією; 500грн. - штраф (фіксована частина), 2225,25грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість в сумі 47230,29 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 20 червня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 47230,29 грн. та судові витрати.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить заочне рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване заочне рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що існують всі підстави для відмови у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності.

Суд, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим існують підстави для стягнення з нього заборгованості в сумі 47230,29грн.

Суд не погоджується із зазначеним розміром заборгованості, що підлягає стягненню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 квітня 2011 року ОСОБА_1 власноруч було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». З тексту даної анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна» з нарахуванням кредитного ліміту в розмірі 500грн.

Також з тексту даної анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що дана заява, разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами Банку», які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також ОСОБА_1 повідомлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» розміщені на офіційному сайті банку та він зобовязаний виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Згідно з наданим банком розрахунком у звязку із неналежним виконанням позичальником умов укладеного між сторонами договору станом на 30.11.2016р. виникла заборгованість у розмірі 47230,29грн., яка складається з наступного: 11660,51грн. заборгованість за кредитом; 31644,53грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1200грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2225,25грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054, ст. 1055, ч. 2 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у памятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку даних документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку.

Як вбачається зі змісту заперечень відповідача та апеляційної скарги, відповідач не заперечував факт підписання ним анкети-заяви про приєднання та отримання ним кредиту у розмірі 12000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Встановлено, що відповідач користувався наданими коштами, частково повертав кредит та сплачував відсотки, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим банком.

Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

З представлених позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість відповідача становить 47230,29грн. і складається з : 11660,51грн. заборгованість за кредитом; 31644,53грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом та штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2225,25 грн. - штраф (процентна складова-5% від суми заборгованості).

Доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності є безпідставними. Апелянт посилається на те, що останній платіж відповідачем був здійснений 07.02.2013р. в сумі 600грн.

Однак, ці доводи спростовуються дослідженими матеріалами справи, зокрема з розрахунків заборгованості, що містяться в матеріалах справи вбачається, що відповідачем на погашення заборгованості були здійсненні платежі і після зазначеної ним дати. А саме : 15.12.2014р. в сумі 800грн., 20.12.2014р. 200грн., 17.02.2015р. 600грн., 28.05.2015р. 298грн., 03.08.2015р. 300грн., 08.09.2015р. 500грн., 01.11.2015р. 350грн. і останній платіж відповідачем був здійснений 22.12.2015р. в розмірі 200грн., що відображено та підтверджено розрахунком заборгованості. З позовом позивач звернувся 13.03.2017р. в межах позовної давності.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст. 61 Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи зазначене, підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» штрафу(фіксована частина) в сумі 500грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 2225,25грн. немає. За таких обставин, рішення в цій частині слід скасувати, в задоволені цих стягнень відмовити. Рішення в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід змінити з суми 47230,29грн. на суму 44505,04грн., яка складається з : 11660,51грн. заборгованість за кредитом, 31644,53грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200грн. заборгованість за пенею.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині розміру заборгованості та скасування рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» штрафів і відмови у їх стягненні.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи зазначені положення, з відповідача слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1168,96грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 474,14грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 20 червня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» штрафу(фіксована частина) в сумі 500грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 2225,25грн. скасувати. В задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Заочне рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 20 червня 2017 року в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» змінити з суми 47230,29грн. на суму 44505,04грн., яка складається з : 11660,51грн. заборгованість за кредитом, 31644,53грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200грн. заборгованість за пенею.

В решті рішення залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1168,96грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 474,14грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Дата складання повної постанови 29 січня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :