Справа №423/2757/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого судді Архипенко А.В.

за участю: секретаря судового засідання Іваненко С.П.

розглянувши у судовому засіданні в м.Попасна без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок з господарськими будовами за набувальною давністю , -

в с т а н о в и в :

В поданому позові позивачка ОСОБА_1 вказала, що у серпні 2003 року нею була придбаний будинок за адресою: Луганська область, м.Гірське, Попаснянського району,вул. Олександра Гаруса(колишня Петровського) будинок 17.

Право власності на цей будинок зареєстровано за ОСОБА_2 та саме у ней і був придбаний будинок з господарськими будовами за 10000( десять тисяч) гривень, які тоді ж у серпня 2003 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 за розпискою.

Відразу ж у серпні 2003 року оформити нотаріально договір купівлі-продажу будинку вони не встигали, тому що відповідачу необхідно було негайно виїжджати. Тому відповідачем за домовленістю з позивачем, були передані позивачу всі документи на будинок та переданий сам будинок.

Починаючи з серпня 2003 року позивач стала проживати в будинку за адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Олександра Гаруса(колишня Петровського) будинок 17.

Вона вважала, що законно придбала у відповідача будинок та добросовісно стала володити будинком за адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Олександра Гаруса(колишня Петровського) будинок 17, залишилася проживати у спірному будинку, та розраховувала на те, що у подальшому коли власник зможе приїхати вона буде мати можливість оформити право власності на будинок належним чином.

Позивач проживає в спірному будинку з серпня 2003 року до наступного часу, тобто проживає у цьому будинку більше 14 років. При цьому сама доглядає за будинком, тримає будинок в належному стані, поліпшує умови життя в даному будинку, призводить оплату за всі комунальні послуги. У той час, власник будинку - ОСОБА_2 починаючи з 2003 року ніякого інтересу до будинку не проявляла, що свідчить про те, що відповідач дійсно вважає, що зробив все для передання будинку у власність ОСОБА_1

У період з 2006 року по наступний час позивач неодноразове намагалася звязатися з відповідачем, та їй це вдалося зробити за інтернетом, але коли позивач запропонувала відповідачу приїхати до України, з метою оформлення нотаріально угоди купівлі-продажу будинку, на це відповідач повідомила, що приїжджати вона не буде, та щоб позивач сама вирішувала питання з будинком.

Позивач зазначає, що вона добросовісно заволоділа та більше 14 років добросовісно, безперервно та відкрито володіє будинком за адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Олександра Гаруса(колишня Петровського) будинок 17.

За викладених обставин, позивачка, розуміючи, що вона не має можливості оформити право власності в нотаріальному порядку, звернулась до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Олександра Гаруса(колишня Петровського) будинок 17 з господарськими будівлями, так як вона більше 14 років проживає у вказаному будинку, а іншим шляхом належно оформити право власності на вказаний будинок, при наявності вищезазначених обставин, неможливо.

Позивачка та її представник до початку судового розгляду надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідачка також надала суду заяву про розгляд справи без її участі (поштою), позовні вимоги визнала.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Так, згідно ст. 12 п.3 та ст.81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є набуття прав власності на майно за набувальною давністю, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України,особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 11,14 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить, зокрема, на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння)...

Відповідно до п. 13 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи визначені правові положення, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.12.2000 року виданого на бланки АВО №454339 (а.с.7) відповідач є власником будинкуза адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Петровського будинок 17.

При цьому, згідно акту депутатського обстеження від 03.08.2018 року на (а.с.13) будинок за адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Петровського ( нова - ОСОБА_3) будинок 17 у 2003 році був проданий власником ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 та дійсно, з 2003 року, позивачка ОСОБА_1, постійно проживає у цьому будинку, утримує даний будинок за свій рахунок, здійснює ремонти, сплачує комунальні платежі. У той час відповідач ОСОБА_2 з 2003 року жодного разу в м.Гірське не приїжджала і будинком не займалася.

При цьому, в даному Акті зазначено, що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно більш 14 років володіє вказаним будинком.

Даний акт був складеній у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 депутатом Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області та засвідчений печаткою виконкому Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області.

Також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт знаходження зазначеного будинку, який належить ОСОБА_2, в її володінні, що виражається в обслуговуванні та належному утриманні зазначеного будинку і володіння цім будинком з боку позивачки не переривалось протягом всього строку набувальної давності, з урахуванням визначених правових підстав, передбачених пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, а саме з 2003 року по теперішній час, тобто більше 10 років.

Згідно розписки наданої до матеріалів справі (а.с.11) відповідач ОСОБА_2 отримала 21.08.2003 року від позивача ОСОБА_1 кошти у сумі 10000 (десять тисяч) гривен за проданий ОСОБА_1 будинок за адресою: Луганська область, м.Гірське, вул. Петровського будинок 17.

До цього ж, дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, у судовому засіданні, судом також встановлено, що позивачка не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, так як вона розраховувала на те, що власник будинку зявиться і у неї могла би бути можливість оформити право власності на будинок у іншому, передбаченому законом, порядку, але за незалежних від позивачки причин, у дійсний час, оформити право власності у будь-який інший спосіб, позивачка не має можливості.

При цьому, із заяви відповідача, яка була надана до суду і згідно якої відповідачка визнала даний позов, а саме з поштового конверту вбачається, що відповідач зараз, як і на момент отримання свідоцтва про спадщину на зазначений житловий будинок ( оформлення якого є предметом судового розгляду) проживає за межами України (Литва) і очевидно не має можливості виконати дії щодо нотаріального оформлення продажу свого будинку позивачці.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 07.10.2014р. № 1693-УІІ - територія, що перебуває у віданні Гірської міської ради - передана до складу Попаснянського району Луганської області.

Також суд зазначає, що відповідно до Розпорядження Гірського міського голови №4 від 08.02.2016 року «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 16.12.2015 року №62 «Про перейменування вулиць та провулків м.Гірське Попаснянського району Луганської області»- вулицю Петровського перейменовано на вулицю ОСОБА_3.

Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності за набувальною давністю на будинок зі господарськими будівлями за адресою: Луганська область, м.Гірське, Попаснянський район, вул.Олександра Гаруса(колишня Петровського), буд.17, обґрунтовані, так як з боку позивачки належними доказами доведено, що вона дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме будинком зі господарськими будівлями за адресою: Луганська область, м.Гірське, Попаснянський район, вул.Олександра Гаруса (колишня Петровського), буд.17, протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачкою права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК України і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на будинок зі господарськими будівлями за адресою: Луганська область, м.Гірське, Попаснянський район, вул.Олександра Гаруса, буд.17, за позивачкою для подальшого користування і одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості.

На підставі викладеного, керуючись ст.344 ЦК України, положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 12, 81, 258-259,263-265, 352, 354-355 ЦПК, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: Луганська область, м.Гірське, Попаснянський район, вул.Олександра Гаруса, будинок 17, загальною площею 67,5 кв.метрів (у тому числі житловою площею 43,2 кв. метрів) з господарськими будівлями (ганок к, літня кухня-М, тамбур-м-1,погріб-В, гараж-Г, сараї-Л,П,Р, вбиральня-И, навіс-О, огорожа-1,2,5, водопровід- 3,4, замощення-I) за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії ЕМ №746609 виданий 07.09.2000р. Золотівським ВМ Первомайського МВ УМВС України в Луганській області, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1)

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Попаснянского районного суду А.В. Архипенко