Справа №295/6734/18
УХВАЛА

05.06.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Ведмідь Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Підприємства «Учбово-методичний центр Федерації профспілок Житомисрької області»,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Підприємства «Учбово-методичний центр Федерації профспілок Житомисрької області» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути з Підприємства «Учбово-методичний центр Федерації профспілок Житомисрької області» суму нарахованої, але не виплаченої вихідної допомоги в сумі 21069, 29 грн.

Стаття 2 ЗУ «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати. Нормами цієї статті встановлено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 року затверджено Інструкцію зі статистики заробітної плати, п. 3.8 якої встановлено, що суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору не належать до фонду оплати праці.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що вихідна допомога при звільненні не відноситься до фонду оплати праці, а вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку заявником у заяві не ставиться.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодекс.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої вихідної допомоги, а така вимога не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 161, 165, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Підприємства «Учбово-методичний центр Федерації профспілок Житомисрької області».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

С у д д я ОСОБА_2