АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/962/18 Головуючий 1 інст. - Шишкін О.В.
Справа № 638/9763/17 Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.

- Хорошевського О.М.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб між ним і ОСОБА_3 зареєстрований 24 липня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 386.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між сторонами виникли непереборні протиріччя та непорозуміння, з січня 2017 року сімейні відносини припинено, майнового спору немає, на примирення не згоден.

Відповідач проти позову заперечувала, вказуючи, що шлюб з нею ОСОБА_4 використовував лише для вирішення своїх меркантильних питань, займаючись лише накопиченням грошей, нехтуючи при цьому потребою в необхідності задоволення її звичайних потреб у забезпеченні життєдіяльності (одяг, їжа, послуги медицини). В січні 2017 року вона на декілька днів у сімейних справах їздила в іншу область, а коли повернулася додому, то не знайшла там ні ОСОБА_4, ні накопичених ними грошей, ні придбаної ними побутової техніки. Це змусило її звертатися з відповідною заявою до поліції, зверталася також і до ОСОБА_4 з пропозицією справедливого поділу спільного майна, однак позитивних результатів такі звернення не дали.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Суд вирішив розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 24 липня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 386 і прізвища сторін - залишити без змін, а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, невірно встановив, що сторони не підтримують подружніх стосунків, оскільки на момент реєстрації шлюбу та до досить недавнього часу вони підтримували подружні стосунки, а у моменти їх погіршення намагалися знайти вихід із ситуації та зберегти сім'ю. На даний момент існують майнові проблеми, щодо коштів які вони збирали на квартиру та набутого майна підчас шлюбу, але суд не встановив, чи є у сторін спір відносно спільного майна та не врегулював його, що призвело до ухвалення незаконного та не обґрунтованого рішення про задоволення позову.

В судове засідання відповідач не з'явилася, причину неявки не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись як на підставу вимог апеляційної скарги на ту обставину, що суд в мотивувальній частині рішення не встанови той факт, що підставою припинення шлюбних відносин було протиправне заволодіння ОСОБА_4 спільним майном подружжя, його корисливий мотив.

Позивач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав і просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін, вказуючи, що належні сімейні відносини з ОСОБА_3 не склалися, що він повернувся до першої своєї дружини, з якою шлюб розірвав у 2010 році, що не бажає примирення з відповідачкою ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо реалізації ним процесуальних прав та обов'язків, щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, підтверджується належними та допустимими доказами, що в шлюбі сторони знаходилися з 24.07.2010 року, до цього ОСОБА_4 з 14.07.1990 року до 01.06.2010 року знаходився у шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 спільних дітей не мають.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітніх дітей сторони не мають, спір про поділ майна подружжя розглядається іншим судом у іншому провадженні, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу, зважуючи на характер і тривалість спірних відносин, суперечить інтересам сторін, що відповідачем не доведено необхідності наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно обґрунтоване і постановлене у відповідності із законом.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 ч.3 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ні відповідач, ні її представник не заперечують той факт, що у січні 2017 року ОСОБА_4 забрав речі і покинув квартиру, в якій проживав з ОСОБА_3 З цього приводу ОСОБА_7 зверталася із заявою до поліції, направляла поштою ОСОБА_4 листи з пропозицією справедливого, з огляду на її уявлення про це, поділу спільного майна подружжя. Не отримавши задоволення, звернулася до суду з позовом, іншим судом розглядається справа про поділ майна подружжя.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції надав належну оцінку цим обставинам, а також іншим доказам, отриманим в ході достатньо ретельної перевірки доводів сторін, вирішив спір у відповідності із нормами закону, якими регулюються спірні правовідносини.

В судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 підтвердив, що між сторонами виникли непереборні протиріччя та непорозуміння і сімейні відносини припинено з січня 2017 року і він повернувся до своєї першої дружини, а представник відповідача не заперечував ці обставини, мотивуючи незгоду з рішенням посиланням на те, що суд не зазначив факт неправомірного заволодіння у січні 2017 року ОСОБА_4 спільним майном подружжя та не вирішив спір щодо поділу спільного майна подружжя.

Однак вказані доводи відповідача та її представника не свідчать про наявність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції розглянув справу і ухвалив рішення у відповідності до вимог ст.ст.10, 11, 213 ЦПК України ( чинних на час розгляду і вирішення справи) в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, яким надав належну правову оцінку.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що головне питання з вирішення спору у даній цивільній справі судом вирішено правильно, оскільки сторони погоджується з тим, що на даний час шлюбно-сімейні відносини припинені.

Посилання апелянта щодо наявності спору про поділ майна, висновок суду відносно розірвання шлюбу не спростовують, так як розірвання шлюбу у передбаченому законом порядку не є перешкодою для вирішення в іншому провадженні спору про поділ спільного майна подружжя.

Інші доводи не є суттєвими і також не свідчать про наявність підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України (в редакції закону №2147- V111 від 03.10.2017 р.), апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 лютого 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський