Р І Ш Е Н Н Я№ 127/7858/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Горденко Г.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання, мотивуючи його тим, що наказом №139о/с від 18.08.2008 р. ОСОБА_2 зарахований курсантом ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Після закінчення університету ОСОБА_2 відряджений для проходження служби до УМВС України у Вінницькій області та призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору ДІМ 2-го відділу міліції Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області. 29.10.2013 р. ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 Ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання, він має відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. За період навчання з 01.09.2008 р. по 23.06.2012 р. на ОСОБА_2 було витрачено 55958,85 грн, які ОСОБА_4 державний університет внутрішніх справ просить стягнути.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2018 р. позивача ОСОБА_4 державний університет внутрішніх справ зобов'язано надати оригінал договору про підготовку фахівця від 22.09.2008 р., який укладений між ОСОБА_4 державним університетом внутрішніх справ, ОСОБА_2 та УМВС України у Вінницькій області. (а.с. 79)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Додатково пояснила, що університету стало відомо про звільнення позивача ОСОБА_2 у 2017 р. в ході проведення звірки з ГУНП у Вінницькій області, у зв'язку з цим просить поновити строк позовної давності. (49-50) Подала відповідь на відзив. (а.с. 96-101)

Відповідач ОСОБА_2, його представник - адвокат ОСОБА_3 позов не визнали, пояснили, що в договорі про підготовку фахівця від 22.09.2008 р. відсутній підпис ректора ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ, оригінал договору суду не надано. На дату вступу ОСОБА_2 до університету не було передбачено в законодавстві обов'язок відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в разі звільнення зі служби до закінчення трирічного терміну. Крім того, деякий період навчання відповідач не проживав в гуртожитку, а винаймав житло самостійно, що мало б відобразитись на розмірі витрат на його навчання. Подали відзив на позов, заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, оскільки відповідач звільнився з органів внутрішніх справ в жовтні 2013 р., а позов пред"явлено в квітні 2018 р. (а.с. 64-67, 138-139)

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22.09.2008 р. між ОСОБА_4 державним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України у Вінницькій області та ОСОБА_2 укладено договір про підготовку фахівця, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом підготовки Право. Копія цього договору - на а.с. 19-22.

Оригіналу цього письмового доказу - договору від 22.09.2008 р. суду не надано, але його укладення ніхто у справі не заперечує. Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що підпис у зазначеній копії договору належить йому. Освіту за зазначеним договором за державним замовленням відповідач здобув, отримав диплом, працював за фахом. Тобто, умови договору сторонами виконувались.

Суд приймає зазначений письмовий доказ як належний і при цьому враховує, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-449цс15 від 10.06.2015 р., вбачається, що у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Батько відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_5 надав згоду на укладення сином договору про підготовку фахівця в ОСОБА_4 державному університету внутрішніх справ. (а.с. 23)

Згідно копії послужного списку №М-128297 ОСОБА_2 з 18.08.2008 р. по 24.06.2012 р. навчався в ОСОБА_4 державному університеті внутрішній справ, відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Наказом УМВС №125о/с від 13.07.2012 р. призначений на посаду дільничного інспектора міліції сектору ДІМ другого відділу міліції Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області. (а.с. 5-10)

З рапорта дільничного інспектора міліції ОСОБА_2 від 09.09.2013 р. вбачається, що ОСОБА_2 просить звільнити його з органів внутрішніх справ за власним бажанням. (а.с.13)

29.10.2013 р. ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням за п. 64 Ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Зазначене підтверджується записом в послужному списку №М-128297 ОСОБА_2, копією висновку про доцільність звільнення з органів внутрішніх справ дільничного інспектора Бондара С.М. від 21.10.2013 р., копією подання на звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 (а.с. 7, 15-16, 17-18)

На утримання рядового міліції ОСОБА_2 в ОСОБА_4 державному університеті внутрішніх справ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 р. за період з 01.09.2008 р. по 23.06.2012 р. було витрачено 55958,85 грн, з яких грошове забезпечення - 13718,71 грн, нарахування на заробітну плату - 4362,73 грн, речове забезпечення - 1767,75 грн, харчування - 22507,29 грн, комунальні послуги - 13602,37 грн. Зазначене підтверджується розрахунком фактичних витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_2, особовими рахунками працівника ОСОБА_2 з 01.08.2008 р. по І півріччя 2012 р., довідкою-розрахунком витрат на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_2 з 01.09.2008 р. по 23.06.2012 р., розрахунком комунальних послуг за період з 01.09.2008 р. по 23.06.2012 р. курсанта ОСОБА_2 (а.с. 24, 25-29, 30-31, 32-36)

Курсанта ОСОБА_2 було ознайомлено під підпис з розміром витрат на його навчання в університеті за кожен рік, про що свідчить довідка про суми коштів, які МВС України затратило на навчання курсанта ОСОБА_2 (а.с. 37)

На а.с. 38 - копія листа-вимоги ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ №Ю-288 від 13.03.2018 р., адресованого ОСОБА_2, про добровільне відшкодування витрат за навчання.

Надані докази у сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір витрат на утримання ОСОБА_2М.).

Згідно ст. 56 Закону України Про вищу освіту від 17.01.2002 р. №2984-ІІІ, який діяв на час навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником навчального закладу та випускником.

Відповідно до п. 2.3.6 договору про підготовку фахівця від 22.09.2008 р. відповідач ОСОБА_2 зобов'язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.1. зазначеного договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання.

На час укладення договору про підготовку фахівця від 22.09.2008 р. з відповідачем ОСОБА_2 діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України».

Відповідно до ст. 1 Порядку механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни;

- відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Згідно п. 2 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України (п. 3 Порядку).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав заяву про застосування позовної давності до вимог позивача. (а.с. 138-139)

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ч. 1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.02.2017 р. (справа №6-17цс17).

На адресу ГУНП у Вінницькій області позивачем ОСОБА_4 державним університетом внутрішніх справ направлено листи №2376 від 06.09.2017 р. та №3465 від 20.11.2017 р. про надання інформації щодо звільнених молодих фахівців. (а.с. 40, 41)

28.11.2017 р. від ГУНП у Вінницькій області на адресу позивача ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ надійшов акт звірки звільнених молодих фахівців-випускників ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ, у період з 01.09.2013 р. до 05.11.2015 р., серед звільнених осіб, про які була наявна інформація у позивача, ОСОБА_2 немає (таблиця №1). Відповідач ОСОБА_2 є у списку серед звільнених молодих фахівців-випускників (звільнений наказом №205 о/с від 29.10.2013 р. ) - таблиця №2, що у відомостях ГУНП у Вінницькій області . (а.с. 42-44)

У відповідь на лист позивача ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ №3574 від 01.12.2017 р. ГУНП у Вінницькій області направило копії матеріалів з особової справи ОСОБА_2, який звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 29.10.2013 р. (а.с. 45, 46)

07.03.2018 р. на адресу позивача ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ надійшла довідка Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області№560/12/01-2018 від 02.03.2018 р. про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в університеті курсанта ОСОБА_2 (а.с. 48)

Тобто, позивач дізнався про порушення своїх прав 28.11.2017 р., коли отримав акт звірки звільнених молодих фахівців-випускників від Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, а із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов'язаних із утриманням у навчальному закладі, звернувся до суду 03.04.2018 р. (відмітка на поштовому конверті), тобто, в межах строку позовної давності.

Необхідно зазначити, що за умовами договору про підготовку фахівця від 22.09.2008 р. (п. 2.2.5 договору) обов"язок інформувати ОСОБА_4 державний університет внутрішніх справ (позивача) про звільнення ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення покладено на Управління МВС України у Вінницькій області. (а.с. 20)

Тобто, позивач ОСОБА_4 державний університет внутрішніх справ не мав обов"язку за зазначеним договором перевіряти факт звільнення ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що відповідач ОСОБА_2 здобув освіту за державним замовленням на денній формі навчання в ОСОБА_4 державному університеті внутрішніх справ за договором про підготовку фахівця від 22.09.2008 р., був направлений на службу в органи внутрішніх справ, звідки звільнився до спливу трьох років після закінчення навчання за власним бажанням, в зв"язку з чим (відповідно до п. 2.3.6 і п. 3.1 договору про підготовку фахівця від 22.09.2008 р. і Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. №313) має обов"язок відшкодувати витрати за своє навчання, але добровільно цього не зробив. Отже, права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, потрібно стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ 55958,85 грн витрат за навчання.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ необхідно стягнути 1762,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 526, 629 ЦК України,

Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України,

ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 державного університету внутрішніх справ 55958 (п"ятдесят п"ять тисяч дев"ятсот п"ятдесят вісім) грн. 85 коп. витрат за навчання, 1762,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Апеляційного суду Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_4 державний університет внутрішніх справ, , м. Одеса, вул. Успенська, 1;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1 м. Вінниці.

Повне рішення виготовлено 10.10.2018 р.

Суддя О.О. Венгрин