РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря Бондар С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права на спадкове майно, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права на спадкове майно, який мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_3, який за життя отримав право на земельну частку (пай) на території Станіславчицької сільської ради. За розпорядженням Жмеринської районної державної адміністрації №380 від 9 вересня 2005 року та додатку до нього за батьком рахується земельна частка (пай) НОМЕР_2 площею 1,2805 га. Після смерті батька його дружина, а мати позивача - ОСОБА_4 - прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не встигла оформити своїх спадкових прав. На спадкове майно у матері був лише сертифікат серії НОМЕР_3. Окрім того, його мати за вказаним розпорядженням Жмеринської районної державної адміністрації отримала право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії НОМЕР_4. За інформацією управління Держгеокадастру у Жмеринському районі за матір'ю рахується земельна ділянка НОМЕР_5 площею 2,2593 га на території Станіславчицької сільської ради. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 померла. Після смерті матері, яка за життя не встигла оформити право власності на вказану земельну частку (пай), виявилося, що сертифікати було втрачено і з цього приводу в газеті «Жмеринський меридіан» від 4 листопада 2017 року було розміщено відповідне оголошення. Інших спадкоємців після смерті батьків немає. Звернувшись до державного нотаріуса за оформленням спадкових прав після смерті батьків, йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі викладеного позивач просив визнати за ним право на вищезазначені земельні ділянку в порядку спадкування за законом (а.с.3-4, 29).

12 березня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.41).

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.35).

Представники відповідачів Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились, подали заяв, в яких позов визнають в повному обсязі та просять справу розглядати у їх відсутність (а.с. 39-40, 43, 44).

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11) його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З копій свідоцтв про смерть (а.с. 9, 10) вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Станіславчик Жмеринського району, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Станіславчик Жмеринського району.

Із Витягів зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50162015, №50161964 від 06 грудня 2017 року (а.с. 20, 22) та із Витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50162028, №50161971 від 6 грудня 2017 року (а.с. 21, 23) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповіти/спадкові договори не залишилися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району № 2194 від 3 листопада 2017 року (а.с. 24) ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, постійно проживала та була зареєстрована в с. Станіславчик Жмеринського району. Разом з нею проживали та є зареєстровані син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З копії свідоцтва про смерть (а.с. 42) вбачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер в с. Станіславчик Жмеринського району.

Із листа управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області № 0-2-0.22-477/106-17 від 3 листопада 2017 року (а.с. 12) видно, що за розпорядженням Жмеринської РДА від 9 вересня 2005 року №380 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по СТОВ «Поділля» на території Станіславчицької сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка НОМЕР_2 площею 1,2805. Станом на 1 січня 2017 року вартість її становить 59689 грн.

Згідно з копією Розпорядження Жмеринської РДА № 380 від 09 вересня 2005 року ««Про затвердження технічної документації із землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по СТОВ «Поділля» на території Станіславчицької сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» та Додатків № 1, до даного розпорядження померлому ОСОБА_3 під номером 93 виділено земельну ділянку НОМЕР_2, площею 1,2805 га на території Станіславчицької сілької ради. (а.с. 13, 14).

Із листа управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області № 0-2-0.22-478/106-17 від 3 листопада 2017 року (а.с. 15) вбачається, що за розпорядженням Жмеринської РДА від 9 вересня 2005 року №380 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по СТОВ «Поділля» на території Станіславчицької сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка НОМЕР_5 площею 2,2593. Станом на 1 січня 2017 року вартість її становить 59772 грн.

Згідно з копією Розпорядження Жмеринської РДА № 380 від 9 вересня 2005 року ««Про затвердження технічної документації із землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по СТОВ «Поділля» на території Станіславчицької сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» та Додатків № 2, до даного розпорядження померлому ОСОБА_4 під номером НОМЕР_6 виділено земельну ділянку НОМЕР_5, площею 2,2593 га на території Станіславчицької сілької ради. (а.с. 16, 17).

Позивачу державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини за законом на земельні ділянки, що залишилась після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, які рахуються за померлими ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3, та ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4 (а.с. 18, 19).

В газету "Жмеринський меридіан» від 4 листопада 2017 року (а.с. 25) розміщено оголошення про втрату сертифікатів на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вонидають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини - спадкування за заповітом, що регулюються Цивільним Кодексом України.

Відповідно до статті 9 ЦК України в редакції 1963 року - правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Статтею 530 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статті 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Так, згідно зі змістом статті 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 524 ЦК України (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 527 ЦК України (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і запереченняучасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені права позивача на спадкування належного її матері права на земельні частки (паїв), що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом, і як наслідок, визнання відповідачем позову; тобто, відсутності у відповідача об'єктивних підстав для заперечення проти позову, що є підставою для задоволення позову відповідно до норм статті 206 ЦПК України, оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись статтями 200, 206, 263, 264, 265, пунктом 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, на підставі статей 1217, 1218, 1223, 1233 ЦК України, статтей 22, 25, 116 ЗК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, Жмеринська районна державна адміністрація про визнання права на спадкове майно майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер НОМЕР_1, громадянином України, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) НОМЕР_2 площею 1,2805 га, що на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, та який рахується за ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 року в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер НОМЕР_1, громадянином України, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) НОМЕР_5 площею 2,2593 га, що на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, та який рахується за ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий К.Шепель