Ухвала

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 727/6959/17

провадження № 61-42904ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 16 серпня 2018 року через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2017 року з пропущенням, передбаченого статтею 325 ЦПК України (в редакції Закону України № 2136-VIII від 13 липня 2017 року) строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 10 жовтня 2017 року.

У підпункті 14 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України(у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: уточнення касаційної скарги та звернення до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

На виконання ухвали Верховного Суду від 03 вересня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена касаційна скарга та заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

В уточненій касаційній скарзі особа, яка її подала, порушувала питання про його поновлення, мотивуючи тим, що: для оскарження ухвали суду апеляційної інстанції необхідно було отримати повний текст рішення; на неодноразові усні звернення позивача йому надавалась інформація, що справа ще не надійшла до суду першої інстанції; в апеляційному суді надавалась інформація, що справа знаходиться у суді першої інстанції; повний текст оскаржених ухвал ОСОБА_1 отримав лише у липні 2018 року.

Однак, ОСОБА_1 не надавав будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення. Окрім цього, ОСОБА_1 на підтвердження вказаних у заяві обставин не обґрунтовував та не надавав доказів про те, чому він був позбавлений можливості протягом більш ніж 10 місяців він дня ухвалення оскарженого рішення отримати його копію та оскаржити у передбаченому законом порядку, з урахуванням, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився за участі його представників.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року вказані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що: судами порушено права позивача на інформацію щодо отримання повного тексту судового рішення, цим самим порушено право на його оскарження. ОСОБА_1 зазначає, що повний текст рішення був виготовлений значно пізніше, а його копія отримана лише у 2018 року. Подання касаційної скарги неможлива без своєчасного одержання повного тексту рішення, тому є поважною причиною пропущення строку на касаційне оскарження. Перегляд ухвали має істотне значення

Європейський суд з прав людини вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки на їх підтвердження не надано жодного доказу. ОСОБА_1 не обґрунтовує та не надає доказів про те, чому він не вчиняв дій щодо отримання оскарженого рішення протягом більш ніж 10 місяців, ураховуючи, що був обізнаний про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, який проводився за участі представників позивача. Окрім цього, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2017 року оприлюднено на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 25 вересня 2017 року.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

При цьому, суд приймає до уваги, що оскарженою ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2017 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та передано питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції. На підставі пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) ухвала про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не підлягала касаційному оскарженню, як така, що не перешкоджала подальшому провадженню у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2017 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат