ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/389/16-ц

провадження № 22-ц/781/575/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2,ОСОБА_3

за участі секретаря Гончар В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

представник позивача адвокат ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_6

представник відповідача адвокат ОСОБА_7,

третя особа Трепівська сільська рада Знамянського району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року та додаткове рішення цього суду від 22 січня 2018 рокуу складі судді Українського В.В. і

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Трепівська сільська рада Знамянського району Кіровоградської області та просила:

- визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: Кіровоградська область Знамянський район село Трепівка вулиця Шевченка 60;

- стягнути з відповідача грошову компенсацію за розібраний дах та відсутні вікна, вартість яких встановить будівельно-технічна експертиза.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.07.2011 року за позивачем визнано право користування та виділено 49/100 часток житлового будинку, господарських споруд, що знаходяться по вул. Шевченка,60 в с. Трепівка Знамянського району Кіровоградської області.

За ОСОБА_6І визнано право користування та виділено в користування 51/100 частку житлового будинку, господарських споруд, що знаходяться по вулиці Шевченка 60 в с. Трепівка Знамянського району Кіровоградської області.

Зобовязано провести певні переобладнання, земельну ділянку залишено в спільному користуванні.

Відповідача зобовязано усунути перешкоди в користуванні позивачем 49/100 частками будинку та господарських споруд.

З ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 стягнуто грошову компенсацію за 1/100 частку житлового будинку та господарських споруд.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.12.2011 року рішення суду скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою ВС України від 27.06.2012 року касаційну скаргу задоволено.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.12.2011 року скасовано, залишено в силі рішення суду першої інстанції від 29.07.2011 року.

На момент вселення позивача в зазначений будинок, його будівництво було завершено але через небажання та ухилення відповідача від введення його в експлуатацію та державної реєстрації права власності, вона не мала можливості здійснити державну реєстрацію своєї частини нерухомого майна.

Після вселення в будинок позивач залишила свої особисті речі та виїхала на заробітки з метою здійснення ремонту.

Після повернення до будинку, в червні 2013 року, побачила розібрану частину належного їй будинку. Будинок взагалі став не придатний для проживання. Трепівська сільська рада дозволу на демонтаж будинку не давала.

Позивач оформлюючи правовстановлюючі документи на ? частину будинку на користування яким має право звернулась до Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» та отримала відповідь про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не зареєстрований.

Позивач вважає, що має право на визнання за нею права власності на ? частину будинку, оскільки будувала його разом з чоловіком за спільні кошти, також має право на грошову компенсацію за розібраний дах та відсутні вікна, вартість яких буде встановлена будівельно-технічною експертизою.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року та додатковим рішенням цього суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстровано раніше в установленому законодавством порядку.

В апеляційних скаргах представник позивача адвокат ОСОБА_5 просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не в повному обсязі зясував обставини, що мають значення для справи, експертом надано висновок що не відповідає питанням, які ставились при проведенні експертного дослідження.

Судом не виконано вимог ст.1 ЦПК України, згідно якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги, представник Трепівської сільської ради ОСОБА_8 просила вирішити справу на розсуд суду.

У призначене судове засідання на 11.00 год. 08.05.2018 року ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 не зявилися, від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, оскільки він задіяний в розгляді інших справ.

Зазначене клопотання було задоволено і у справі оголошено перерву до 12.00 год. 21.05.2018 року.

У судове засідання на 21.05.2018 року позивач та її представник не зявилися, від представника позивача повторно надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з перебуванням його у відпустці.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Згідно з частиною першою статті 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційне провадження у справі відкрито 22.03.2018 року, а тому строк розгляду справи закінчується 21.05. 2018 року.

Оскільки про дату, час і місце розгляду справи позивач та її представник повідомлені належним чином, суд за клопотанням представника позивача вже робив у справі перерву, а строк розгляду справи закінчився і клопотань про його продовження до суду не надходило, наведені в клопотанні про відкладення розгляду справи не є поважними, тому суд вирішив розглянути справу без участі позивача та її представника, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.07.2011 року у справі за її позовом до ОСОБА_6 про визнання права на частку майна та виділення його в користування, усунення перешкод у користуванні майном та виселення позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право користування та виділено 49/100 часток житлового будинку, господарських споруд, що знаходяться по вул. Шевченка,60 в с. Трепівка Знамянського району Кіровоградської області згідно висновків судової будівельно- технічної експертизи від 26.04.2011 року № 30,31/23, а саме: в житловому будинку: частину приміщення коридору літ. «1-1», площею 3,75 кв.м, вартістю 6048,28, кухню літ. «1-2», площею 11.1 кв.м, вартістю 17902,91 грн., житлову кімнату літ. «1-3», площею 19,1 кв.м вартістю 30805,91 грн., житлову кімнату літ. «1-4», площею 11,3 кв.м, вартістю 18225,49 грн. Надвірні будівлі: сарай літ. «В», вартістю 2187 грн., ? частину колодязя літера «к», вартістю 1593,50 грн.

За ОСОБА_6І визнано право користування та виділено 51/100 частку житлового будинку, господарських споруд, що знаходяться по вул. Шевченка,60 в с. Трепівка Знамянського району Кіровоградської області згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 26.04.2011 року № 30,31/23, а саме: в житловому будинку: частину приміщення коридору літ. «1-1», площею 3,75 кв.м, вартістю 6048,28 грн. житлову кімнату літ. «1-5», площею 6,7 кв.м, вартістю 10806,26 грн., житлову кімнату літ «1-6», площею 8,5 кв.м, вартістю 13709,44 грн., житлову кімнату літ «1-7», площею 17,2 кв.м, вартістю 27741,45 грн., санвузол літ. «1-8», площею 7,9 кв.м вартістю 12741,71 грн. Надвірні будівлі: сарай літ. «Б», вартістю 3833 грн., погріб літ. «Г», вартістю 2452 грн., ? частину колодязя літера «к», вартістю 1593,50 грн.

Зобовязано провести певні переобладнання, земельну ділянку залишено в спільному користуванні. Відповідача зобовязано усунути перешкоди в користуванні позивачем 49/100 частками будинку та господарських споруд.

З ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 стягнуто грошову компенсацію за 1/100 частку житлового будинку та господарських споруд.

Ухвалою ВСУ України від 27.06.2012 року касаційну скаргу позивача задоволено. Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.12.2011 року скасовано, залишено в силі рішення суду першої інстанції від 29.07.2011 року.

Згідно довідки Знамянського МКП «Бюро технічної інвентаризації» № 279 від 23.11.2015 року, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №60, розташований по вул. Шевченка в с. Трепівка Знамянського району Кіровоградської області в БТІ не зареєстрований.

Згідно довідки виконкому Трепівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області за зазначеною адресою числиться житловий будинок, в якому проживали і були зареєстровані з 1996 року позивач та відповідач.

Станом на 26.04.2011 року будинок був житловим, придатним для проживання, а станом на 14.03.2013 року будинок став непридатним для проживання у звязку з суттєвими пошкодженнями.

Відповідно до акту від 11.06.2013 року, складеного секретарем Трепівської сільської ради, в результаті обстеження житлового будинку розташованого по вул. Шевченка 60 в с. Трепівка Знамянського району Кіровоградської області, виявлено: повністю знятий дах-шифер, зняті вікна, почате розбирання другого поверху-цегли, в результаті відсутності даху, під час дощів упала глиняна стеля. Будинок не придатний до проживання.

Трепівська сільська рада не приймала рішень про списання будинку та дозволів на демонтаж не надавала.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нього житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості обєктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішити спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи.

Вина відповідача у руйнуванні будинку не доведена, тому вимога про стягнення грошової компенсації за розібраний дах та відсутні вікна не підлягає задоволенню.

Статтями 69, 70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За правилами ст. 70 ч.1 СК України (ст. 372 ч.2 ЦК) у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч.3 до ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», (ч. 2 п.9) розяснено, що за позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництва будинку, якщо, враховуючи ступень його готовності, можна визнати окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У пункті 11 вказаної Постанови завзначено, що одночасно з розвязанням спору про право власності на будинок, виділ часток або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст.105 ЗК вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.

Право позивача на ? частину будинку визнане рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.11.2011, яке набрало законної сили.

Нормами ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна.

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» житловий будинок як обєкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нього житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості обєктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішити спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи.

До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає.

Згідно висновку експерта №23 від 10.04.2017 року поділ на дві частини житлового будинку по вулиці Шевченка 60 в с.Трепівка Знамянського району Кіровоградської області неможливий по причині знаходження у ветхому стані (а.с.152-161).

З огляду на викладене, законом не передбачена можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

У апеляційній скарзі представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за розібраний дах та відсутні вікна.

Захист права власності визначено Главою 29 ЦК України, але з яких підстав позивач просить стягнути грошову компенсацію не зазначає.

Позивачем не доведено, що відповідач зобовязався зберігати майно (будівельні матеріали вкладені в будинок), не доведено, що саме відповідач почав розбирати будинок або надав згоду на його демонтаж іншим особам.

Позивач після вселення до будинку за судовим рішенням самостійного його покинула і не подбала про його збереження.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року та додаткове рішення цього суду від 22 січня 2018 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2018 року.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

ОСОБА_3