АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1683/18 Справа № 175/1160/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Пищида М.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участі секретаря Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В Л Е Н О:

У квітні 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрутування зазначив те, що укладений між нею та ПАТ «ОТП Банк» кредитний договір №ML-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, є таким, що порушує норми Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про банки і банківську діяльність», вимоги законодавства щодо здійснення валютних операцій, а отже має бути визнаний судом недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, на підставі цього вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Погоджуючись з висновком суду про необхідність відмови у задоволені заявлених позовних вимог, судова колегія не може погодитись з зазначеною судом першої інстанції підставою.

Судом першої інстанції встановлено, що з 11 липня 2007 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» (на цей час ПАТ «ОТП Банк»), в особі керуючої філії ЗАТ «ОТП Банк» в м. Дніпропетровську Шишкіної В.М. та начальника управління корпоративних клієнтів філії ЗАТ «ОТП Банк» в Дніпропетровську Єгорова П.М., укладено кредитний договір №МL-300/0358/2007.

Відповідно до умов Договору (ч.1 та ч.2), банк надає позичальнику (ОСОБА_2) кредит на придбання нерухомого майна.

Кредит надається у сумі 615 000 Швейцарських франків на придбання будинку загальною площею 230,4 кв. м., який розташований по вул. Кленова, буд.1 у селі Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області і земельної ділянки загальною площею 0,160 га., яка розташована під зазначеним житловим будинком та будівлями за вищевказаною адресою.

Пунктом 7.3. кредитного договору №МL-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року встановлено, що він набуває чинності з моменту підписання та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі.

Позивач не заперечує отримання нею грошових коштів за вищезазначеним кредитним договором.

Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257, частини 1 статті 260 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції застосував норму закону, яка застосуванню не підлягає, оскільки позовна давність може бути застосована при задоволенні позовних вимог, в даному випадку позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір споживчого кредиту укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню договору споживчого кредиту, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

При цьому колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання спірних договорів недійсними відповідно до положень частини першої статті 230 ЦК України як укладених унаслідок введення в оману позичальника з боку банку та положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ці норми є самостійними підставами визнання договорів недійсними; позивач не навів доказів щодо введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мала можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України ); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

За змістом ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Колегія суддів вважає, оскільки відсутні правові підстави для визнання недійсними договору споживчого кредиту, у зв'язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно з даним рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий

Судді: