АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1753/18 Справа № 199/6272/17 Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем мають малолітньої дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час не проживають однією сім'єю, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батько ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно. Відповідач є фізичною-особою підприємцем, працездатним, не є інвалідом, не має на утриманні інших осіб та має можливість утримувати свого малолітнього сина. На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 2 500 грн., щомісячно до повноліття дитини з дня пред'явлення позову до суду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 12 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 29 листопада 2017 року змінити в частині розміру аліментів, зменшивши стягнуту суму до 1000 грн. щомісяця, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька.

Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, позивач та відповідач є батьками малолітнього - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та знаходиться на обліку у ДПІ в АНД районі м. Дніпра як СПД з 15 грудня 2015 року.

З листа Державної фіскальної служби України №2451/10/04-61-13 від 09 листопада 2017 року вбачається, що в період з 01 січня 2016 року по теперішній час здійснює оподаткування доходів за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, шляхом сплати єдиного податку (платник єдиного податку ІІ групи). Згідно декларацій платника податку сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить - 916 489 грн. 77 коп. (а.с.42).

Також відповідач працює в Комунальному закладі освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла садок) №270 на посаді сторожа з окладом 4000 грн. (а.с.58, 59).

Відповідач у судовому засіданні в суді першої інстанції 29 листопада 2017 року позовні вимоги визнав у повному обсязі та погодився сплачувати аліменти на утриманні свого малолітнього сина у розмірі 2 500 грн. (а.с.47).

Доказів про незадовільний стан здоров'я, наявність інших утриманців відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції виходив з того, відповідач, враховуючи його дохід, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2 500 грн. щомісяця, інших утриманців відповідач не має.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, правильно з врахуванням всіх обставин справи своїм рішенням стягнув аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2017 року до моменту досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі 2500 грн. щомісяця є безпідставними. Крім того, відповідач у судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечував проти стягнення з нього аліментів у такому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом майнового стану відповідача є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді