КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1026/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» про стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» (далі - ПАТ «НДУ») про стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначила, що з 01 вересня 1999 року вона працювала в ПАТ «НДУ» на посаді головного бухгалтера, з 07 листопада 2006 року на посаді заступника Голови Правління, з 02 червня 2014 року по 24 квітня 2015 року на посаді директора з економіки. Наказом ПАТ «НДУ» від 24 квітня 2015 року №50-к її було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року її було поновлено на роботі і з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року. Також рішенням Солом'янськогорайонного суду м.Києва від 29 лютого 2016 року визнано незаконним позбавлення її премії та стягнуто з ПАТ «НДУ» на її користь не виплачені щомісячні премії за період з 01 липня 2014 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 91 091,00 грн. Позбавлення її премій призвело до того, що при звільненні з роботи та проведенні розрахунку, виплаті компенсації за невикористані відпустки, а також нарахуванні заробітної плати за час відпустки, середній заробіток для таких виплат був значно зменшений і нараховані їй суми не відповідали Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за рішенням суду при поновленні на роботі також був розрахований із значно меншого заробітку, ніж він був насправді. Рішення суду про поновлення на роботі було виконано ПАТ «НДУ» лише на вимогу державного виконавця 02 березня 2016 року. З урахуванням премій, які були стягнуті рішенням суду, відповідач був зобов'язаний здійснювати їй виплати з розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 1 427,86 грн. з їх урахуванням. Проте виплата грошової компенсації за відпустки, компенсації за невикористані відпустки при звільненні, середній заробіток за час вимушеного прогулу за рішенням суду були стягнуті без врахування премій. Середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду був їй виплачений в сумі 153 520, 00 грн. за період часу з моменту звільнення 25 квітня 2015 року і до поновлення на роботі. Вважає, що до сплати належало 312 701,66 грн., а тому було не доплачено 159 181,66 грн. За 22 дні щорічної відпустки з 26 грудня 2014 року до 18 січня 2015 року їй було нараховано та виплачено грошову компенсацію в розмірі 25 405, 60 грн., а належало 29 031,36 грн. Відтак, не було доплачено 3 625, 76 грн. З 20 березня 2015 року до 05 квітня 2015 року за 17 днів відпустки їй було виплачено 19 308,26 грн. грошової компенсації, а належало до сплати 22 839,17 грн., тобто не було доплачено 3 530,91 грн. При звільненні відповідач здійснив виплату компенсації за невикористані відпустки в розмірі 87 978,35 грн., хоча належало до сплати 107 510,25 грн. Відтак, недоплата становить 19 531,90 грн. Дані суми невиплачені їй до цього часу, не дивлячись на її неодноразові звернення, а тому ПАТ «НДУ» має виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Всього ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача: 38 930,67 грн., що складається з 12 242, 10 грн. виплат у зв'язку тимчасовою непрацездатністю; 7 156,67 грн. недоплаченої суми при наданні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам,які мають дітей; 19 531,90 грн. компенсації за невикористані відпустки станом на день звільнення з роботи. За час затримки належних виплат з 25 квітня 2015 року по 17 квітня 2018 року стягнути з відповідача середній заробіток в загальній сумі 1 063 755,70 грн. , а також 159 171,66 грн. заборгованості розміру середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу з 25 квітня 2015 року по 10 березня 2016 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення 12 242,10 грн. виплат у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю залишено без розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 26 688,57 грн. компенсації та 29 271,23 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 141 358,14 грн. середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі.

Стягнуто з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 1 706,З0 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вважає, що суд безпідставно зменшив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 29 271,23 грн.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2, її представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Представники ПАТ &quma;НДУ&quif; просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Заперечують наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та пояснили, що, не погоджуючись з рішенням суду у вказаній частині, відповідач не оскаржив його через відсутність фінансових резервів на судові витрати.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «НДУ» з 01 вересня 1999 року, займаючи різні посади, та була звільнена згідно наказу №50-К від 24 квітня 2015 року з посади директора з економіки за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 9, т. 1).

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання незаконним вказаного наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року, визнано незаконним наказ ПАТ «НДУ» №50-К від 24 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади директора з економіки з 24 квітня 2015 року. Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора з економіки з 24 квітня 2015 року. Стягнуто з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 квітня 2013 року по 02 грудня 2015 року в розмірі 153 520,00 грн. та 500,00 грн. в відшкодування моральної шкоди (а. с. 10-26, т. 1).

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання неправомірними дій ПАТ «НДУ» щодо позбавлення її премій за період з 01 липня 2014 року по 24 квітня 2015 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2016 року, з ПАТ «НДУ» на користь позивачки за період з 01 липня 2014 року по 24 квітня 2015 року 91 091,00 грн. премій (а.с. 27-37, т. 1).

На виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року наказом голови правління ПАТ «НДУ» №28-К від 02 березня 2016 року скасовано наказ №50-К від 24 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_2, поновлено її на посаді директора з економіки у відділі матеріально-технічного забезпечення Управління адміністративного забезпечення (а. с. 38, т. 1).

Наказом № 90-К від 22 серпня 2016 року до даного наказу були внесені зміни, а саме виключено з тексту наказу слова «у відділі матеріально-технічного забезпечення Управління адміністративного забезпечення» (а. с. 41, т. 1).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 26 688,57 грн. компенсації, 29 271,23 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та 141 358,14 грн. середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 суд відмовив.

В частині стягнення з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 26 688,57 грн. компенсації, та 141 358,14 грн. середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі сторонами не оскаржене. Відтак, апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суд в цій частині.

Рішення суду першої інстанції оскаржене ОСОБА_2 лише в частині вирішення її вимог про стягнення з ПАТ «НДУ» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі доводів скарги відповідно до положень ч.4 ст.367 ЦПК України, оскільки при вирішенні даних позовних вимог суд неправильно застосував положення ст. 117 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з того, що при звільненні ПАТ «НДУ» не було виплачено ОСОБА_2 премії, а тому відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач має сплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Застосувавши принцип пропорційності стягнув з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 29 271,23 грн.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у вказаній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлені ст. 117 КЗпП України заходи визначаються як один із видів відповідальності власника (підприємства) перед працівником, підставою такої відповідальності відповідно до зазначеної норми є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Вказана норма застосовується в тому випадку, коли працівника звільнено з роботи, проте, не проведено повного розрахунку, працівник не перебуває у трудових відносинах з підприємством.

Як було встановлено, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року ОСОБА_2 поновлено на роботі. Цим же рішенням з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 квітня 2013 року по 02 грудня 2015 року.

На виконання рішення суду ПАТ «НДУ» було видано наказ №28-К від 02 березня 2016 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ПАТ «НДУ» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до ст.117 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо безпідставності зменшення судом першої інстанції розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку колегія суддів відхиляє у зв'язку з висновком про відсутність підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «НДУ» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.