Провадження № 2-к/522/2/18
У Х В А Л А

Іменем України

12 березня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

На виконання вимог ч. 1 ст. 467 ЦПК України судом повідомлено ОСОБА_2 про надходження зазначеного клопотання та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

До суду повернувся конверт (з повідомленням та копією матеріалів), адресований ОСОБА_2 за зазначеною в клопотанні адресою (АДРЕСА_1) із відміткою про закінчення терміну зберігання.

Станом на теперішній час, заперечення до суду не надійшли.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України було призначено до розгляду.

До суду 12.03.2018 року сторони не зявились, жодних відомостей щодо причин неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч.5 ст. 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Судом встановлено, що рішенням Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року, ухваленим по справі №2-12/2017, яке набрало законної сили 21.11.2017 року, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданого 02.08.2912 Ушацьким РОВД, і.н. 4141287Е051РВ7, яка мешкає за адресою: Вітебська обл.., с.м.т. Ушачі, вул. Вітебська, буд. 28, бл.2, кв. 39, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 25% заробітку та/або іншого доходу, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 державне мито на користь держави у сумі 124 рубля 13 копійок.

Заявником до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року додано усі необхідні документи, передбачені частиною третьою статті 466 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіки Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, яка 10.11.1994 року ратифікована Верховною Радою України та набула чинності для України 14 квітня 1995 року.

Згідно статті 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Дослідивши матеріали клопотання суд встановив, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів, за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, ст.ст. 466 ЦПК України.

Рішення Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року набрало законної сили; відповідач ОСОБА_2 не був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду; стягувачем не пропущено строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; відсутнє рішення суду України, що набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах та відсутня справа у провадженні суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, спір за законом України підлягає судовому розгляду, виконання рішення не загрожує інтересам України, тобто відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду, тому клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та ст.ст. 1, 2, 3, 4, 10, 18, 76-82, 128, 241, 258, 260, 467- 468 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Ушацького району Вітебської області Республіки Білорусь від 09.11.2017 року, ухваленого по справі №2-12/2017, яке набрало законної сили 21.11.2017 року, в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданого 02.08.2912 Ушацьким РОВД, і.н. 4141287Е051РВ7, яка мешкає за адресою: Вітебська обл.., с.м.т. Ушачі, вул. Вітебська, буд. 28, бл.2, кв. 39, аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 25% заробітку та/або іншого доходу, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2017 року до повноліття дитини.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19.02.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі