Справа № 147/162/18
Провадження № 2/147/223/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина І.А.,

за участю секретарі Свистун А.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа сільський голова Ободівської сільської ради ОСОБА_3, про стягнення майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення з Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області майнової шкоди у розмірі 8000 гривень та всіх судових витрат по даній справі.

Позов мотивований тим, що ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.01.2017 року відкрито провадження по цивільній справі №147/1576/16-ц за позовом виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в особі голови ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про примусове звільнення із самовільно зайнятого приміщення комунальної власності Ободівської сільської територіальної громади. Оскільки позов був предявлений до ОСОБА_4 як відповідача, він звернувся до адвоката за наданням професійної правничої допомоги у відповідності до ст. 59 Конституції України, оскільки не мав юридичної освіти і не спроможний самостійно захистити себе в суді за що сплатив 5000 гривень відповідно договору.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.11.2017 року в задоволенні вищевказаного позову виконавчого комітету Ободівської сільської ради було відмовлено та стягнуто з Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 5000 ( пять тисяч) гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом. Не погодившись з вищевказаним рішенням ОСОБА_3 оскаржив його до апеляційного суду Вінницької області, а тому позивач знову був вимушений звертатися за наданням правової допомоги до адвоката, за що сплатив 3000 гривень згідно договору, оригінал якого також знаходиться в матеріалах справи № 147/1576/16-ц.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2018 року у справі № 147/1576/16-ц рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.11.2017 року було скасовано, а позов виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області залишено без розгляду.

Апеляційним судом було зясовано, що виконавчий комітет Ободівської сільської ради Тростянецького району не є юридичною особою, а тому відповідно до ст. 47 ЦПК України, не має цивільної процесуальної дієздатності.

Судові витрати понесені ОСОБА_4 на правничу допомогу не можуть бути стягнуті з виконавчого комітету Ободівської сільської ради, оскільки останній не є юридичною особою, що позбавляє можливості примусового виконання, а сільська рада не приймала участі у справі, а тому на неї не можуть бути покладені будь-які обовязки, що не позбавляє позивача права на звернення до суду в загальному порядку щодо відшкодування понесених ним витрат.

Позивач вважає, що незаконними діями сільського голови ОСОБА_3 йому були нанесені матеріальні збитки в розмірі 8 000 (вісім) тисяч гривень за надання професійної правничої допомоги адвокатом, а саме: 5000 грн. з яких за участь в суді І інстанції та 3000 гривень за представлення його інтересів в апеляційному суді.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні не погодились з позовними вимогами та просили відмовити в задоволенні позову. Окрім того, було подано відзив на позов, мотивований тим, що приймаючи рішення по справі №147/1576/16-ц, Тростянецький районний суд, дослідивши на той час факти, що були подані до його розгляду, прийняв справу до розгляду, призначивши окреме цивільне провадження. А отже, Тростянецький районний суд, своїм рішенням, визнав виконавчий комітет Ободівської сільської ради належним відповідачем.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду від 06.11.2017 року, за захистом законних прав та інтересів Ободівської територіальної громади, в межах наданих ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень, сільський голова ОСОБА_3, представляючи права та інтереси Ободівської територіальної громади, звернувся із апеляційною скаргою до Вінницького апеляційного суду.

25 січня 2018 року Апеляційний суд Вінницької області, розглянувши справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2017 року, зазначив: «враховуючи наведене, апеляційний прийшов до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду і залишення позову без розгляду. Судові витрати понесені відповідачем на правничу допомогу не можуть бути стягнуті з позивача, оскільки останній не є юридичною особою, що позбавляє можливості примусового виконання, а сільська рада не приймала участі у справі, а тому на неї не можуть бути покладені будь-які обовязки, що не позбавляє права відповідача звернутися до суду в загальному порядку щодо відшкодування понесених витрат».

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2018 року у справі № 147/1576/16-ц рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.11.2017 року було скасовано, а позов виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області залишено без розгляду.

Зазаначили, що жодного натяку, тим більше слова в постанові апеляційного суду щодо незаконних дій чи прав сільського голови Ободівської сільської ради, стосовно звернення до суду від імені виконавчого комітету Ободівської сільської ради, не має.

У відзиві на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, який був поданий позивачем 05.01.2018 року до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області, жодним словом не було обумовлено те, що виконком Ободівської сільської ради не є належним віповідачем по справі. Отже, позивач, визнав і не оспорив факт цивільної процесуальної дієздатності виконкому Ободівської сільської ради. Безперечно, і те, що Алекберов ОСОБА_5 звернувся до адвоката за наданням професійної правничої допомоги, бо немає юридичної освіти і не спроможний самостійно себе захистити. Разом з тим, немає сумніву в тому, що він найняв професійного адвоката, який, надаючи правничу допомогу: не знав і не допускав думки, що позивач є неналежним, хоча мав би знати; знав, що позивач є неналежним і зумисно уклав з клієнтом договір про надання професійної правничої допомоги і замовчував в судах факт неналежності позивача.

Вважають, що в наведених варіантах, в діях професійного адвоката наявна вина, тобто є зловживання процесуальними правами, а це є передбаченою ч. 9 ст. 141 ЦПК України підставою для відмови у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2. ст. 5 ЦПК).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3 ст. 82 ЦПК).

Судом встановлено, що ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.01.2017 року відкрито провадження по цивільній справі №147/1576/16-ц за позовом виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в особі голови ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 про примусове звільнення із самовільно зайнятого приміщення комунальної власності Ободівської сільської територіальної громади (а.с.12).

Позивач ОСОБА_4 звернувся до адвоката за наданням професійної правничої допомоги у відповідності до ст. 59 Конституції України, за що сплатив 5000 гривень відповідно до договору, що підтверджується матеріалами цивільної справи №147/1576/16-ц.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.11.2017 року в задоволенні вищевказаного позову виконавчого комітету Ободівської сільської ради було відмовлено та стягнуто з Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 5000 ( пять тисяч) гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом (а.с.7-11).

Не погодившись з вищевказаним рішенням ОСОБА_3 оскаржив його до апеляційного суду Вінницької області, а тому ОСОБА_4 був вимушений звертатися за наданням правової допомоги до адвоката, за що сплатив 3000 гривень згідно договору, оригінал якого також знаходиться в матеріалах справи № 147/1576/16-ц.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2018 року у справі № 147/1576/16-ц рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.11.2017 року було скасовано, а позов виконавчого комітету Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області залишено без розгляду.

У даній постанові колегія суддів апеляційного суду Вінницької області зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Апеляційним судом було зясовано в ході розгляду справи і це вбачається з її матеріалів, що виконавчий комітет Ободівської сільської ради Тростянецького району не є юридичною особою, а тому відповідно до ст. 47 ЦПК України, не має цивільної процесуальної дієздатності.

Статтею 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Виконавчий орган місцевого самоврядування створюваний представницьким органом місцевого самоврядування орган, що є підконтрольним і підзвітним відповідній раді, а з питань здійснення делегованих йому повноважень органів виконавчої влади також підконтрольним відповідному органу виконавчої влади.

Як встановлено постановою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2018 року, судові витрати понесені ОСОБА_4 на правничу допомогу при розгляді цивільної справи №147/1576/16-ц не можуть бути стягнуті з виконавчого комітету Ободівської сільської ради, оскільки останній не є юридичною особою, що позбавляє можливості примусового виконання, а сільська рада не приймала участі у справі, а тому на неї не можуть бути покладені будь-які обовязки. Однак, даний факт не позбавляє ОСОБА_4 права на звернення до суду в загальному порядку щодо відшкодування понесених витрат (а.с.5,6).

Таким чином, дії сільського голови Ободівської сільської ради ОСОБА_3 є незаконними, оскільки він не мав права звертатися від імені виконавчого комітету Ободівської сільської ради з позовними вимогами до ОСОБА_4 про примусове звільнення із самовільно зайнятого приміщення комунальної власності Ободівської територіальної громади.

Зазначеними незаконними діями сільського голови ОСОБА_3 позивачу були нанесені матеріальні збитки в розмірі 8 000 (вісім) тисяч гривень за надання професійної правничої допомоги адвокатом, а саме: 5000 грн. з яких за участь в суді І інстанції та 3000 гривень за представлення його інтересів в апеляційному суді, що підтверджується матеріалами цивільної справи (а.с.15-18).

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовуються державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 77 цього Закону).

Стаття 1 Закону до органів місцевого самоврядування відносить органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку, що юридичною підставою такої відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З огляду на вищевикладене, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилаdся представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області на користь ОСОБА_4 ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 8000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, його слід компенсувати за рахунок держави.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Окрім того, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Встановлено, що 01.02.2018 року між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання надавати професійну правничу допомогу позивачу у вказаній справі. Сума гонорару адвоката за вказаним договором становить 10000 грн. (а.с. 52). Даний факт таккож підтверджується квитанцією від 01.02.2018 року на суму 10000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 брав участь в судових засіданнях під час розгляду справи.

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вартість однієї години робити адвоката становить 640 грн. Обсяг часу і роботи, виконаної адвокатом по даній справі - 12 годин 30 хв., що становить 8000 грн.

З урахуванням наведеного та встановленого обсягу над аних послуг адвоката, суд визнає вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу обґрунтованою та доведеною, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 56, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. ст. 16, 22, 1166, 1173 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа сільський голова Ободівської сільської ради ОСОБА_3, про стягнення майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (вул. Ватутіна, 8, с. Ободівка, Тростянецький район, ) на користь ОСОБА_4 ОСОБА_5 8000 (вісім тисяч) гривень майнової шкоди.

Стягнути з Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (вул. Ватутіна, 8, с. Ободівка, Тростянецький район, ) на користь ОСОБА_4 ОСОБА_5 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 06.06.2018 року.

Суддя: