Справа № 461/7721/15 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/67/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Копняк С.М.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 1 898 742,31 гривень, з яких: тіло кредиту - 1 511 272,03 гривень; відсотки - 215 659,84 гривень; пеня - 153 519,76 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 14 715,53 гривень; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 3 575,15 гривень за кредитним договором № 06/04/08-НВ від 01.02.2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_2, а саме: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу № 2183 укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_6, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І.; квартира АДРЕСА_1 загальною площею 68,4 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу № 209, укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І.; квартира АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу №213, укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_11, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусомЛьвівського міського нотаріального округу Попович Г.І.

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв.м.; квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,4 кв.м.; квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 гривень.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилається на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Судом першої інстанції не взято до уваги твердження представника відповідача, що відсоткова ставка, визначена п. 2.4 Кредитного договору - 12,59% річних та відсоткова ставка, передбачена у «Розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» суттєво відрізняються одна від одної. Вважає, що ця обставина, викликає сумніви у правильності проведення розрахунку заборгованості за договором кредиту позовних вимог, оскільки є незрозумілим яка відсоткова ставка підлягає до застосування при здійсненні відповідного розрахунку. Вказує, що графа «проценти за користування кредитом» одного із розрахунків заборгованості не містить посилання на одиницю виміру та розрахунку цієї величини.

Зазначає, що банком безпідставно включено до розрахунку заборгованості суми «простроченого доходу по кредиту», поняття якого відсутнє у договорі, що є однієї із підстав позову та чинному законодавстві. Крім того, вказує і на безпідставність нарахування «3% річних від прострочених доходів» (оскільки процентна ставка визначена договором) та «суми за ставкою 3% річних від прострочених доходів» (оскільки передбачає нарахування 3% річних на непередбачену договором та законодавством величину). Вважає, що розрахунок заборгованості та вимоги позивача не підтверджені жодними доказами, зокрема первинними бухгалтерськими документами (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки).

Суд першої інстанції отримавши розрахунок заборгованості, який, слугував єдиною підставою для задоволення позовних вимог у цій справі, в день прийняття оскаржуваного рішення, відмовив представнику відповідача у справі надати можливості його дослідити та подати відповідні заперечення щодо нього, що спричинило порушення принципу змагальності сторін у судовому процесі, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими та, як наслідок, ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення.

Крім того зазначає, що визначення суб»єктом оціночної діяльності предмета іпотеки є обов»язковою умовою набуття права власності на нього, що не враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року зміні на підставі п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім цього, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, ст.536 ЦК України.

01 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 06/04/08-НВ, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 900 000,00 гривень з розрахунку 12,59 % річних на строк з 01 лютого 2008 року по 31 січня 2022 року.

Кредитні кошти згідно умов договору надавалися на купівлю нерухомості:

квартири, загальною площею 43,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

квартири, загальною площею 68,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

квартири, загальною площею 29,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до п.4.2. кредитного договору № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року позичальник ОСОБА_4 зобов»язувався забезпечити повне повернення одержаних кредитів згідно з умовами цього Договору не пізніше 31 січня 2022 року, а у випадку застосування банком права, передбаченого п.6.6. даного договору (право дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування ними, відшкодування збитків внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору) - в термін, зазначений в повідомленні - вимозі.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання кредиту № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року, іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року передав в іпотеку нерухоме майно:

квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв.м., та належатиме Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу № 2183 укладеного 01 лютого 2008 року з ОСОБА_6, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., заставною вартістю 650907 гривень;

квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,4 кв.м. та належатиме Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу № 209, укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., заставною вартістю 1 028 222 гривень;

квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 кв.м., та належатиме Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу №213, укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_11, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., заставною вартістю 449 471 гривень.

Загальна заставна вартість вказаних квартир за згодою сторін згідно п.1.4. Іпотечного договору №13/04/101/08-НВ визначена у 2 128 600 гривень (а.с.10-11).

Відповідно до п.4.1 договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року за рахунок майна Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодування збитків, які виникли у зв»язку із простроченням виконання Іпотекодавцем зобов»язань за Кредитним договором, витратами, пов»язаними із зверненням стягнення на Майно, витратами, пов»язаними з утриманням та збереженням Майна, витратами на страхування майна, та іншими витратами, обумовленими виконанням цього Договору.

Іпотекодавець набуває право звернення стягнення на Майно у випадку порушення Іпотекодавцем умов Кредитного договору або умов цього Договору (п.4.2 договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року).

При настанні випадків, передбачених п.4.2 цього договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов»язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів:

набуває право власності на майно;

від свого імені продає майно третім особам і спрямовує кошти на задоволення своїх вимог;

дає Іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним Іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (Іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, вилучені від реалізації, будуть направлені, на задоволення вимог Іпотекодержателя.

Перебіг тридцятиденного строку починається з наступного дня, після календарної дати відправлення Іпотекодержателем повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу Майна, за місцезнаходження Іпотекодавця зазначеним у Договорі.

Ціна договору купівлі - продажу Майна визначається за згодою Сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в п.1.4. даного Договору. У разі недосягнення згоди щодо ціни договору купівлі-продажу Майна, така ціна визначається на підставі проведеної незалежної експертної оцінки суб»єктом оціночної діяльності, визначеного Іпотекодержателем самостійно та зазначеної в звіті про оцінку майна, що складається у відповідності з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року на рівні не нижче звичайної. А в разі зниження вартості майна Іпотекодержатель вправі здійснювати переоцінку вартості мана, шляхом проведення додаткової незалежної експертної оцінки».

Умови цього договору мають силу договору про задоволення вимог іпотекодержателя (п.4.3. договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року).

У випадку, коли виконання пункту 4.3. цього Договору унеможливлюється діями або бездіяльністю Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право здійснювати звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (п.4.4. договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року).

Реалізація майна здійснюється іпотекодержателем самостійно, шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса - в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» (п.4.4. договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року).

Таким чином, умовами договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року передбачено право Банку набувати право власності на майно, яке є предметом іпотеки, у випадку допущення Іпотекодавцем заборгованості за договором кредиту № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

У зв'язку із цим ПАТ «Дельта Банк» скерував на адресу ОСОБА_2 лист-вимогу №31.4-08/1750/15 від 05.06.2015 р. щодо виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору від №06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 р. та погашення заборгованості, розмір якої станом на 06 квітня 2015 року становив 1 692 527,04 гривень /а.с.14/.

Згідно наявною у матеріалах справи розрахунку, загальна заборгованість ОСОБА_2 за договором кредиту № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року станом на 11 червня 2015 року становила 1 898 742 гривень 31 копійок, із яких:

тіло кредиту - 1 511 272,03 гривень;

відсотки - 215 659,84 гривень;

пеня - 153 519,76 гривень.;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 14 715,53 гривень;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 3 575,15 гривень (а.с.13).

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних справ та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником, забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотеко держателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч.3 зазначеної норми договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; право іпготекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону.

При цьому згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенню суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає у ст.ст.335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже аналізуючи положення ст.ст.33, 36, 37,39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способів захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Разом з тим наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

У зв»язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року (справа №6-1243 цс16).

Право звернення іпотекодержателя на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього (на майно) в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено у розділі 4 договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року (п.п.4.1-4.5.).

Таким чином, у разі виникнення в іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки і порядку, передбаченому чинним законодавством.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов по суті вірного висновку про те, що законодавством не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов»язання за рішенням суду, якщо позичальник порушив умови договору.

У той же час, відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенню суду, серед іншого, зазначається, початкова ціна предметів іпотеки, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Сторони в суді першої та апеляційної інстанції не досягли згоди щодо ціни договору купівлі-продажу іпотечного майна, незалежної експертної оцінки квартир АДРЕСА_1 не проведено, тому ціна договору купівлі-продажу іпотечного майна визначається відповідно до п.1.4. договору іпотеки №13/04/101/08-НВ від 02 лютого 2008 року по заставній вартості, а саме:

квартира, загальною площею 43,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю - 650907 гривень;

квартира, загальною площею 68,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, заставною вартістю - 1 028 222 гривень;

квартира, загальною площею 29,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, заставною вартістю - 449 471 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в абзаці 2 резолютивної частини рішення суду не зазначив заставну вартість предметів іпотеки - квартир АДРЕСА_1 і в тій частині рішення суду підлягає зміні із зазначенням заставної вартості предметів іпотеки.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність у договорі процентної ставки за кредитом не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до п.2.4 договору процентна ставка за кредитом на купівлю нерухомості відповідно до п.2.1.1 цього договору, дорівнює 12,59 процентів річних в гривнях. Також, відповідно до наданого розрахунку сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, встановлена номінальна процентна ставка, яка становить 12,59 % річних /а.с.8-9, 66-67/.

Відповідно до висновку №4552 судово-економічної експертизи від 19 квітня 2017 року складеного 19 квітня 2017 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз метод нарахування процентів за кредитним договором № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року відповідає вимогам Постанови Правління НБУ від 18 червня 2003 року №255 «Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, що спростовує доводи апеляційної скарги про невірний розрахунок відсоткової ставки за кредитом.

В іншій частині висновок експертизи не спростовує розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року, підтвердженого Довідкою тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта банк» від 11 червня 2015 року (а.с.13) та розгорнутим розрахунком заборгованості за даним кредитом, станом на 20 жовтня 2015 року (а.с.66-67). Свого обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 та його представниками не подано.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року зміні із зазначенням в абзаці 2 резолютивної його частини заснованої вартості предметів іпотеки, в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст., 367, 368, 374, п.1 ст.376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року - змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року у такій редакції:

В рахунок погашення заборгованості в сумі 1 898 742,31 гривень, з яких:

тіло кредиту - 1 511 272,03 гривень;

відсотки - 215 659,84 гривень;

пеня -153 519,76 гривень;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 14 715,53 гривень;

сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 3 575,15 гривень за кредитним договором № 06/04/08-НВ від 01 лютого 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_2, а саме:

квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу № 2183 укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_6, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., - заставною вартістю - 650 907 (шістсот п'ятдесят тисяч дев'ятсот сім) гривень;

квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,4 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу № 209, укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., заставною вартістю - 1 028 222 (один мільйон двадцять вісім тисяч двісті двадцять дві) гривень;

квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 кв.м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі - продажу №213, укладеного 01.02.2008 року з ОСОБА_11, посвідченого 01.02.2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., заставною вартістю - 449 471 (чотириста сорок девять тисяч чотириста сімдесят одна) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Копняк С.М.