Справа № 2-3846/11
Провадження № 6/204/20/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним. В обґрунтування заяви зазначено, що на підставі вищевказаного рішення суду, 03.07.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий відповідний виконавчий лист, який був отриманий ним 10.07.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в сумі 218116 (двісті вісімнадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 37 коп., індексу інфляції в сумі 13947 (тринадцять тисяч девятсот сорок сім) грн. 21 коп. та судового збору у розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 64 коп., а всього 234384 (двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 22 коп. Строк його виконання був встановлений до 29.05.2015 року. Разом з тим, він не зміг у встановлений законом строк звернутися до відповідних органів для примусового виконання вказаного виконавчого листа, оскільки після того, як рішення суду набрало законної сили, відповідач звязався з ним та став вговорювати його не предявляти виконавчий лист до примусового виконання, у звязку з тим, що примусове виконання зумовить для нього додаткові витрати на виконавчий збір та проведення необхідних дій виконавцем. Тому, він просив надати йому строк за для зібрання ним необхідної суми, на що заявник погодився. Після цього, послідувало багато обіцянок та запевнень на його адресу, що він не бажає уникати заборгованості перед заявником та дійсно бажає її погасити. Все це тривало деякий час, потім в заявника були певні проблеми в житті, і йому було не до заборгованості відповідача. Потім, він тривалий час перебував за кордоном. Коли ж повернувся з закордону, та після тривалих перемов з відповідачем, він зрозумів, що останній його вводив в оману щодо своїх намірів, оскільки дійсним його наміром було затягнути час, для відчуження ним всього належного йому майна та виведення свого бізнесу в тіньову сферу за для унеможливлення примусового виконання рішення суду. Тому, він не звернувся у встановлений строк для примусового виконання рішення суду.

Заявник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримав в повному обсязі свою заяву про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа та просив розглянути справу за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - було вирішено:

-Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в сумі 218116 (двісті вісімнадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 37 коп., індекс інфляції в сумі 13947 (тринадцять тисяч девятсот сорок сім) грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 64 коп., а всього 234384 (двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 22 коп.

-В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

-В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - відмовити.

Вказане рішення суду скасоване не було та набрало законної сили 29 травня 2014 року.

На підставі вищевказаного рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 03.07.2014 року був виданий відповідний виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в сумі 218116 (двісті вісімнадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 37 коп., індексу інфляції в сумі 13947 (тринадцять тисяч девятсот сорок сім) грн. 21 коп. та судового збору у розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 64 коп., а всього 234384 (двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 22 коп.

Разом з тим, станом на дату розгляду даної заяви, вищевказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11 не виконане ані повністю, ані частково.

При цьому, заявник вказав, що він сам не звернув до виконання виконавчий лист, виданий за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11, у звязку з домовленістю між ним та боржником про добровільне виконання останнім цього рішення суду.

Тобто, фактично у вищевказаній ситуації вбачається бездіяльність стягувача.

Проте, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, у п. 40 зазначає, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «ОСОБА_3 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейським судом з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

В свою чергу, згідно з ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

У звязку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом встановлено, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11 не виконане, у звязку з чим вбачається порушення справедливої рівноваги між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав стягувача, який має право на отримання присудженого йому рішенням суду майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання поважними та поновити ОСОБА_1 строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 2-3846/11, виданого 03.07.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в сумі 218116 (двісті вісімнадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 37 коп., індексу інфляції в сумі 13947 (тринадцять тисяч девятсот сорок сім) грн. 21 коп. та судового збору у розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 64 коп., а всього 234384 (двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 22 коп. - протягом року з дати набрання законної сили даною ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 18, 76, 77, 81, 182-183, 258-261, 352-355, 433 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у цивільній справі № 2-3846/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання поважними та поновити ОСОБА_1 строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 2-3846/11, виданого 03.07.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в сумі 218116 (двісті вісімнадцять тисяч сто шістнадцять) грн. 37 коп., індексу інфляції в сумі 13947 (тринадцять тисяч девятсот сорок сім) грн. 21 коп. та судового збору у розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 64 коп., а всього 234384 (двісті тридцять чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 22 коп. - протягом року з дати набрання законної сили даною ухвалою суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова