АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 673/1290/17
Провадження № 22-ц/792/800/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

за участю: відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №673/1290/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року (суддя Дворнін О.С.) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: секретар виконавчого комітету Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_5, приватний нотаріус Деражнянського районного нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним,

встановив :

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_8, складений на користь ОСОБА_4, 30.01.1971р.н., посвідчений секретарем Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_5 20 лютого 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №7.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 23 лютого 2017 року помер його батько ОСОБА_8. У визначений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак дізнався про існування заповіту на користь ОСОБА_4 Вважає, що заповіт підлягає визнанню недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі внаслідок перебування у безпорадному стані та важкої хвороби. Крім того, заповіт не відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, оскільки не вказано місце вчинення нотаріальної дії, не зазначено час складення заповіту та дати і місця народження заповідача.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент посвідчення заповіту волевиявлення ОСОБА_8 було вільним та відповідало його

_______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія 39

внутрішній волі. Заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а відсутність у тексті заповіту запису про те, що він складався і посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування не може вважатися істотним порушенням, яке могло б бути підставою для визнання заповіту недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, заповіт підлягає визнанню недійсним, оскільки не відповідає волевиявленню заповідача, яке не було вільним внаслідок безпорадного стану та важкої хвороби. Крім того, заповіт складено з порушенням форми та змісту, так як не зазначено місця вчинення нотаріальної дії, не зазначено часу складання заповіту та дати і місця народження заповідача.

Апелянт ОСОБА_8 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, секретар виконавчого комітету Новосілецької сільської ради Деражнянського району ОСОБА_5 вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду. В судовому засіданні пояснила, що під час складання заповіту ОСОБА_8 усвідомлював значення своїх дій, текст заповіту був записаний зі слів заповідача та ним підписаний. Про те, що заповіт складався і посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування було зазначено у книзі вчинення нотаріальних дій, а дата та місце народження заповідача зазначено у заповіті.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Деражнянського районного нотаріального округу ОСОБА_7 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилася.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_6 є сином ОСОБА_8.

20 лютого 2017 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_4 Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за №7.

23 лютого 2017 року ОСОБА_8 помер.

Обґрунтовуючи недійсність заповіту, позивач посилався на те, що волевиявлення заповідача не було вільним, так як його батько ОСОБА_8 на момент складання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через хворобу, не дотримано вимог щодо форми та змісту заповіту.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Тому, для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст.225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами (стаття 212 ЦПК України), будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12.

У тексті заповіту зроблено відмітку про те, що заповіт до його підписання ОСОБА_8 прочитано вголос, підписано власноручно та відповідає його волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Доказів, які б свідчили про те, що на момент посвідчення заповіту заповідач ОСОБА_8 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, позивачем суду надано не було. Сторонами у суді не було заявлено клопотання про призначення експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_8 на момент посвідчення заповіту.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст.207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно з пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» до делегованих повноважень виконавчих комітетів відповідних рад (сільських, селищних, міських) віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що повноваження виконавчих комітетів сільських, селищних та міських рад також обмежується територією відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Пунктом 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5, передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадян не може зявитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Заповіт від імені ОСОБА_8 зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 7 та внесено до Спадкового реєстру. В заповіті зазначено також відомості про особу спадкодавця, а саме дату і місце його народження, місце проживання,а також дату та час посвідчення заповіту.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що вона, як секретар Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, посвідчила заповіт ОСОБА_8 поза приміщенням сільської ради, а саме за місцем проживання заповідача по вул.Варшавська, 25, с. Підлісне, Деражнянського району Хмельницької області о 16год.20хв.

Вказані обставини підтверджуються також записом у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування.

Посилання апелянта на порушення загальних вимог щодо форми заповіту є безпідставним, оскільки відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Проте ці обставини встановлено, у тому числі волевиявлення заповідача.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на момент посвідчення заповіту волевиявлення ОСОБА_8 було вільним та відповідало його внутрішній волі. Заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а відсутність у тексті заповіту запису про те, що він складався і посвідчувався поза приміщенням органу місцевого самоврядування не може вважатися істотними порушеннями, які могли б бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Судді: /підпис/ ОСОБА_1

/підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова