Справа № 484/4199/18
Провадження № 2/484/1701/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання Панчук О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Первомайську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

14.09.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування будинком № 6 по пров. Ленському в м. Первомайськ, Миколаївської області.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона в своєму будинку № 6 розташованому по пров. Ленському прописала свою доньку ОСОБА_2, яка з дати прописки та до цього часу в будинку не проживала, а проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 не має можливості виїхати з Республіки Крим щоб добровільно знятись з реєстрації. На даний час їй необхідно виписати ОСОБА_2 із свого житла по тій причині, що вона не може оформити субсидію. Поскільки ОСОБА_2 не може знятись з реєстрації добровільно вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги позивача визнала.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом не встановлено, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому прийняв визнання позову відповідачем.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що власником 1/4 частини житлового будинку № 6 розташованого по пров. Ленському в м. Первомайську Миколаївської області, на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 29.10.2002 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу ОСОБА_3, є ОСОБА_1

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16265881 на підставі рішення Первомайського міськрайоного суду від 17.09.2007 р. ОСОБА_1 належить 1/4 будинку № 6 по пров. Лєнському у м. Первомайськ.

Домова книга на вищезазначений будинок оформлена на позивача. В ній є відмітка про реєстрацію 20.05.2009 р. місця проживання ОСОБА_4

Згідно акту про не проживання та відсутність особистого майна від 11.09.2018 р. складеного головою квартального комітету ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_2, яким засвідчено, що ОСОБА_2 з 19.07.2010 р. фактично не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 107 ЖК України та розяснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 року, наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 ЖК України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач з 2010 року не проживає в спірному житловому будинку, підстав для продовження терміну зберігання за ОСОБА_2 права користування будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, її особистих речей в житловому приміщенні немає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового будинку як до свого постійного місця проживання. Даний факт також підтверджує визнання позову відповідачем, тому вона підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим будинком № 6 по пров. Ленському в м. Первомайськ, Миколаївської області, що є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4., РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України 30.05.2006 року) про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування житловим будинком № 6 по провулку Ленському в місті Первомайськ, Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

С У Д Д Я :