Справа № 202/124/18
Провадження №2/202/846/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у січні 2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народився спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати з нею.

Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові один до одного, сторони не ведуть спільного господарства з 2014 року, шлюб існує формальне, у зв'язку з чим, вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просила розірвати шлюб, зазначивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 15.02.2018 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній.

Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та, як наслідок, розірвання шлюбу, спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 серпня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 491, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 176428, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 14.08.2010 року.

У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина: ОСОБА_3, 28.02.2012 року, про що складено відповідний актовий запис № 233, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І- КИ № 381468, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з 2014 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, протилежні погляду на шлюб.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. сплачений позивачем, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт серії АМ 692097) до ОСОБА_2(м. Дніпро, вул. Василя Тютюника, 11/164)про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 серпня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 491, які мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар