ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/472/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи, місця смерті - в м. Луганськ, сел. Ювілейне, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів громадянського стану Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану, а також в заяві містяться вимоги допустити негайне виконання рішення у справі,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 318 ЦПК України: не вказано поштового індексу щодо адреси заявника; відсутнє обгрунтування щодо вимог - допустити негайне виконання рішення у справі; не зазначено доказів щодо зазначених в заяві причин смерті; зміст позовних вимог щодо місця смерті конкретно не викладено.

Так, відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України: справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копія якої була отримана заявником 11.10.2018 року.

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява заявника «На виконання вимог ухвали Дарницького районного суду м. Києва…» від 16.10.2018 року, в якій повідомлено про усунення вказаних недоліків та надано вказану заяву про встановлення вже двох юридичних фактів (в новій редакції від 16 жовтня 2018 року), а саме щодо встановлення факту смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Ювілейний м. Луганська та щодо встановлення причини смерті: ракова інтоксикація злоякісної правобічної верхньої легені.

При цьому, відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), проте судовий збір не сплачено за кожну з вищевказаних окремих вимог (в розмірі 352 грн. 40 коп. за кожну) всупереч вимогам Закону України «Про судовий збір», при цьому, з норм п.21 ч.1 ст.5 вказаного Закону вбачається, що звільняються від сплати судового збору заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, лише в разі, якщо ці факти призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, проте, заявник просить встановити вказані факти, які не віднесені до зазначених випадків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником належним чином не усунуті недоліки (при цьому, у даному випадку надання повторного строку на усунення недоліків не передбачено Законом).

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу до суду апеляційної інстанції може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: