20.11.2018 227/172/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої судді Любчик В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Добропільська міська рада Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Добропільська міська рада Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстровані її дочка, ОСОБА_2 та діти ОСОБА_2, відповідно онуки позивача: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Проте останні вже тривалий час не проживають за вказаною вище адресою, не оплачують комунальні послуги та не беруть участі в утриманні вказаної квартири, оскільки ще в грудні 2017 року отримали громадянство Російської Федерації, отримали там житло та зареєструвалися за адресою: АДРЕСА_2. Також останні знайшли собі там роботу, та не мають жодного наміру повертатися до України. Позивачка є особою похилого віку, оплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих в квартирі членів родини їй важко. Крім того, реєстрація відповідачів у квартирі позивача перешкоджає останній оформити субсидію. Тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та зняти їх з реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином Надали до суду заяви, в яких просять розглянути цивільну справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи є заява від останніх, в якій вони позовні вимоги позивача визнають.

ПредставникДобропільської міської ради Февральова Ю.Ю. в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2000 року ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_1 купила квартиру номер АДРЕСА_1

Відповідно до довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 17/257 від 10.01.2018 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, крім позивача ОСОБА_1 зареєстровані ще її донька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та онуки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Також позивачем до матеріалів справи додано акт приватного підприємства «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» № 39 від 11.01.2018 року, з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, та її діти: ОСОБА_3, ОСОБА_5, та ОСОБА_4, проте останні вже більше двох років за вказаною адресою не проживають, що підтверджують свідки (а.с.9).

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, її неповнолітній син ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані і проживали в спірній квартирі з дозволу позивача, який є власником квартири. Але більше одного року без поважних причин відповідачі в зазначеній квартирі не проживають, витрати, пов'язані з утриманням квартири та оплатою комунальних послуг, не сплачуютьІншої домовленості між відповідачами та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Окрім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, її неповнолітній син ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію за місцем перебування (а.с.12, 15,17,19), та є громадянами Російської Федерації (а.с.10-11, 16, 18).

Також судом досліджені результати судового доручення про допит відповідачів, з якого вбачається, що відповідачі вимоги позивача визнають (а.с.51-56, 60-65).

Згідно з положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідачів ОСОБА_2, її малолітнього сина, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Визнання зазначених осіб такими, що втратили право користування квартирою за вказаною вище адресою ніяким чином не буде порушувати їх житлові права.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Вимога ОСОБА_1 щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідачів є зайво заявленою, оскільки підставою для зняття особи з реєстрації є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 247, 259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Добропільська міська рада Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку міста Горлівка Донецької області), її малолітнього сина, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця міста Добропілля Донецької області), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця міста Добропілля Донецької області) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області) такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 20 листопада 2018 року.

Головуюча суддя В.М. Любчик

20.11.2018