ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9419/17Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/4817/150/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/9419/17 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Білоус Андрій Володимирович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року , ухвалене суддею Ромазаном В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання боргу прощеним та його анулювання, і просила визнати прощеним борг в сумі 36002,38 гривень, відповідно до пункту 1.3 додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року за кредитним договором №ТЕН0GF00520008 від 26.07.2005 року, а саме: за кредитом 34848,39 грн., а також зобов'язати відповідача анулювати борг в сумі 36002,38 грн., відповідно до пункту 1.3 додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року за кредитним договором №ТЕН0GF00520008 від 26.07.2005 року, а саме: за кредитом 34848,39 грн., за відсотками 1153,99 грн.

З 21.05.2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк").

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 26 липня 2005 року вона уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір №ТЕН0GF00520008 відповідно до якого їй було надано кошти в розмірі 34182 доларів США для придбання чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2. 26 липня 2005 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, позивач передала в іпотеку зазначену квартиру. 08 грудня 2016 року вона уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» додаткову угоду №1 до зазначеного кредитного договору відповідно до якої змінено валюту кредитування за договором із долара США на гривню. Відповідно до п.1.3 зазначеної додаткової угоди сума заборгованості в розмірі 36002,38 грн., що виникла в період із дати надання їй кредиту до дати підписання додаткової угоди анулюється та є прощенням боргу для позивача, а саме: за кредитом 34848,39 грн, за відсотками 1153,99 грн. Однак, відповідач продовжує обліковувати за ОСОБА_1 зазначену суму як заборгованість. 21 червня 2017 року вона звернулась до відповідача із заявою про виконання п.1.3 укладеної додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року, однак 27.06.2017 року отримала відповідь згідно якої ПАТ КБ «Приватбанк» не може виконати умови укладеної додаткової угоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання боргу прощеним та його анулювання задоволено.

Визнано прощеним борг в сумі 36002 (тридцять шість тисяч дві) грн. 38 коп., який виник у ОСОБА_1 на підставі укладеного кредитного договору №ТЕН0GF00520008 від 26 липня 2005 року.

Забов'язано публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» анулювати ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 36002 (тридцять шість тисяч дві) грн.38 коп., у тому числі: 34848 (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 39 коп. за кредитом та 1153 (одна тисяча сто п'ятдесят три) грн. 99 коп. за відсотками, яка виникла на підставі укладеного кредитного договору №ТЕН0GF00520008 від 26 липня 2005 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, АТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що задовольняючи позовну заяву, суд дійшов помилкового висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" не виконано п.1.3. Додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року до кредитного договору №TEH0GF00520008 від 26.07.2005 року, оскільки даний пункт договору вже виконано при підписанні додаткової угоди. Зазначає, що у позивача була заборгованість (що вбачається з виписки), яку було зменшено на зазначену в п.1.3. суму грошових коштів. Наголошує, що взята судом до уваги довідка від 23.05.2017 року, відповідно до якої за позивачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 36002,38 грн., не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невиконання Банком пункту 1.3. додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року, а тому оскаржуване рішення грунтується на припущеннях, що не відповідає ч.6 ст.81 ЦПК України відповідно до якої доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк". Вказує, що листи-відповіді ПАТ КБ "ПриватБанк" та виписка по кредитному договору за період з 01.06.2005 року по 25.10.2018 року підтверджують невиконання відповідачем п.1.3. Додаткової угоди №1 від 08.12.2016 до кредитного договору №ТЕН0GF00520008 від 26.07.2005 року, а тому вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивача апеляційної скарги не визнала з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Повноважний представник АТ КБ "ПриватБанк" Білоус А.В., будучи завчасно належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасника справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача виконати п.1.3 спірної додаткової угоди №1 від 08 грудня 2016 року, укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з причини призупинення проведення реструктуризації кредитів, суперечить її умовам та вимогам ст.629 ЦК України, згідно з якою договір є обов'язковим для виконання сторонами, та порушує права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом установлено, що 26 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та (Гевко) ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ТЕН0GF00520008 відповідно до умов якого, Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 24.07.2010 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 34182 доларів США на наступні цілі: житло в кредит в сумі 28000 доларів США та на сплату страхових платежів в сумі 6182 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 відсотки на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18 відсотків від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору.

26 липня 2005 року між (Гевко) ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ПАТ «КБ «ПриватБанк» (Іпотекодержатель) було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки відповідно до умов якого в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №ТЕН0GF00520008 від 26.07.2005 року, Іпотекодавець надав в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири, укладеного 26 липня 2005 року.

08 грудня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №ТЕН0GF00520008 від 26 липня 2005 року відповідно до п.1.1. якого сторони узгодили, що заборгованість за договором на дату укладення додаткової угоди становить 11111,49 долари США, а саме: поточна заборгованість за кредитом 11067,14 долари США, поточна заборгованість за відсотками 44,35 долари США, пеня 0,00 долари США. Пунктом 1.2 зазначеної угоди сторони передбачили, що вони замінили валюту кредиту за договором з долара США на гривню. Заміна валюти кредиту здійснюється за курсом НБУ гривні до долара США, який на дату укладення цієї додаткової угоди складає 26,020104 грн. за один долар США. У зв'язку із чим заборгованість позичальника в п.11 додаткової угоди на дату укладення цієї додаткової угоди становить 289122,12 гривень, а саме: поточна заборгованість за кредитом 287968,143 гривень, поточна заборгованість за відсотками 1153,99 гривень. Як зазначено у п.1.3 спірної додаткової угоди, сума заборгованості в розмірі 36002,38 грн., що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди анулюється та є прощенням боргу для позичальника, а саме: за кредитом 34848,39 грн., за відсотками 1153,99 грн. Пунктом 5 зазначеної Додаткової угоди сторонами передбачено, що додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами і дії протягом строку дії договору.

21 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виконання п.1.3 укладеної додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.06.2017 року за №853604 надано відповідь, відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» не може виконати умови укладеної додаткової угоди, у зв'язку з тимчасовим призупиненням проведення реструктуризації кредитів.

Як вбачається із довідки, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 від 23.05.2017 року №А94Т-ЕG28-BLRH-V81P, за ОСОБА_1 обліковується прострочена заборгованість по кредитному договору №ТЕН0GF00520008 у розмірі 36002,38 гривень, із грудня 2016 року. Що також підтверджується випискою по кредиту договір №ТЕН0GF00520008 від 26.07.2005 за період 01.06.2005 - 25.10.2018.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Диспозитивність, як один із основоположних принципів цивільного процесу, імплементований у ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведені норми, суд обґрунтовано поновив порушені права позивача у спосіб, нею заявлений, а саме шляхом визнання прощеним боргу в сумі 36002,38 грн., який виник у ОСОБА_1 на підставі укладеного кредитного договору №ТЕН0GF00520008 від 26 липня 2005 року та зобов'язав відповідача анулювати ОСОБА_1 спірну заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про виконання п.1.3. Додаткової угоди №1 від 08.12.2016 року до кредитного договору №TEH0GF00520008 від 26.07.2005 року при підписанні додаткової угоди та зменшення заборгованості позивача на зазначену в п.1.3. суму грошових коштів, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.06.2017 року за №853604, з якого вбачається визнання ПАТ КБ «ПриватБанк» факту невиконання спірної умови укладеної додаткової угоди у зв'язку з тимчасовим призупиненням проведення реструктуризації кредитів.

Колегія суддів вважає безпідставними заперечення ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі виданої ним же довідки ОСОБА_1 від 23.05.2017 року №А94Т-ЕG28-BLRH-V81P, з якої вбачається, що за позивачем обліковується прострочена заборгованість по кредитному договору №ТЕН0GF00520008 від 26 липня 2005 року у розмірі 36002,38 гривень. Облік банком заборгованості за позивачем у такому ж розмірі вбачається також із виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору №ТЕН0GF00520008 від 26 липня 2005 року за період з 01.06.2005 року по 25.10.2018 року

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги 1920 грн. 00 коп., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, покласти на відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк".

Згідно із вимогами ч.1 ст.369; п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова, як судове рішення у малозначній справі (в силу ціни позову 36002,38грн.) не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Білоус Андрій Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги 1920 грн. 00 коп., покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк".

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2018 року

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 12 листопада 2018 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Сташків Б.І.