Справа № 712/4147/18
Провадження № 2о/712/91/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

03 травня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - МОГИЛА І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Заява обґрунтована тим, що у її свідоцтві про народження зазначено національність батька ОСОБА_2 - «українець», національність мати ОСОБА_3 - «українка». У свідоцтві про одруження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначено національність ОСОБА_5 - «українка». Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ від 13.04.2012 №320 про затвердження Порядку оформлення паспортів. Згідно встановленого порядку та затвердженої форми бланку паспорта громадянина України, з 1996 року відсутня графа «національність». Отже, в моєму паспорті національність не зазначена. Її батько ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 все життя дотримувались польських традицій, знали польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначали польські свята. Батько сповідував католицьке віросповідання. Батьки зажди позиціонували себе поляками, але побоюючись утисків за національною ознакою, волів приховувати свою дійсну національність та широко не афішувати даний факт. Встановлення факту польського походження необхідне їй для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством ОСОБА_6 для громадян пострадянських республік польського походження. З метою реалізації своїх прав їй необхідно встановити юридичний факт належності до польської національності її батьків та її, і внести відповідні зміни щодо національності до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, тому звернулась до суду з відповідною заявою.

Заявниця у судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, відповідно до чинного законодавства та повідомив, що актовий запис про народження № 461 від 22.12.1953 року, на ОСОБА_5 по Володимирецькому районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області поновлений за заявою ОСОБА_5 і відомості про національність батьків вказані за її заявою; відомості про ОСОБА_5, в тому числі і національність, внесені до актового запису про шлюб № 1 від 23.01.1965 року складеного ОСОБА_7 селищною радою Володимирецького району Рівненської області на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно предявленого паспорта.

Дослідивши, матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, у свідоцтві про народження ОСОБА_1 зазначено національність батька ОСОБА_2 - «українець», національність мати ОСОБА_3 - «українка».

У свідоцтві про одруження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначено національність ОСОБА_5 - «українка».

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ від 13.04.2012 № 320 про затвердження Порядку оформлення паспортів. Згідно встановленого порядку та затвердженої форми бланку паспорта громадянина України, з 1996 року відсутня графа «національність».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід врахувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання про національність батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Доказами, які підтверджують факт належності батьків заявниці, а як в наслідок і її до польської національності є: свідоцтво про одруження батьків заявниці, я кому зазначено місцем народження матері заявниці с. Колулув (правильно Калилів гмини Сидорки) Біла-Подляска (Польша), місцем народження батька зазначено с. Чаняки (правильно звучить Чапляки) Краковецького району Львівської області.

Чапляки (пол. Сгаріакі) колишнє село на Закерзонні, тепер присілок села Сколин ґміна ОСОБА_8, Любачівський повіт у Підкарпатському воєводстві, ОСОБА_6.

У 1939 році в селі проживало 340 мешканців, з них 250 українців-грекокатоликів, 65 українців-римокатоликів, 10 поляків, 15 євреїв[2]. Село входило до гміни ОСОБА_8 Яворівського повіту Львівського воєводства. Греко-католицька громада належала до парафії Коханівка Краковецького деканату Перемишльської єпархії.

Наприкінці вересня 1939 р. село зайняла Червона армія. 27.11.1939 постановою Президії Верховної ОСОБА_7 УРСР село у складі повіту включене до новоутвореної Львівської області[3], а 17 січня 1940 року до Краківецького району. В червні 1941, з початком Радянсько-німецької війни, село було окуповане німцями. В липні 1944 року радянські війська оволоділи селом, а в жовтні 1944 року село зі складу Львівської області передано ОСОБА_6. Тобто фактично мій батько також народився на польській землі, яку було тимчасово приєднано до Української УРСР.

В свою чергу батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 заявниці все життя дотримувались польських традицій, знали польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначали польські свята. Батько сповідував католицьке віросповідання. Батьки зажди позиціонували себе поляками, але побоюючись утисків за національною ознакою, волів приховувати свою дійсну національність та широко не афішувати даний факт.

Згідно архівної довідки сімя ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_9, разом із дітьми проживали в с. Калилів гмини Сидорки.

Відповідно до книги контролю руху населення гмини Сидорки: № 5 проживає ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_9), мати ОСОБА_10 і ОСОБА_9, 31 січня народження 1910 року, дочка, православна, дружина ОСОБА_11; № 9 ОСОБА_11, зять, фермер, Римо-католик, жінка ОСОБА_3.

Отже, все вищенаведене підтверджує, що батьки заявниці, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в ОСОБА_6 та є по національності «поляками», а отже і їх донька ОСОБА_1 по народженню є «полячкою».

Факт, який просить встановити заявниця, необхідний їй для реалізації особистих немайнових прав, а саме власної національної ідентифікації та можливості і звязку з цим реалізації особистих прав - підтвердження польського походження, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом ОСОБА_6, громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Належність батьків заявниці та її до польської національності, є особистим не відємним правом та не повязується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту.

Право на національну ідентифікацію віднесено до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Тож в силу прямих вимог закону заявлено вимога не містить в собі спору про право. У відповідності ст. З Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» до національних меншин в Україні, громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускаються. На сьогодні встановити відповідний факт, окрім як в судовому порядку не видається можливим з огляду на наступне. Чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерством юстиції № 13-350-35 від 13.07.1997 року.

Відповідно до абз. 4 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 р. № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставах письмових (архівних матеріалів: відомостей, які містяться в паспорті: довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків.

За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п. 2.16.7. Правил. Отже єдиний нормативно-правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів цивільного стану, а саме Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5 не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду.

Тож єдиним шляхом встановлення факту, про який проситься в заяві, та від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку, тому, що саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовій запис про народження особи вносяться доповнення відомостей про національність.

Відповідно не існує позасудового порядку врегулювання даного питання, а тому вищевикладене є прямою законодавчо визначеною обставиною, що вказує не можливість одержання, відновлення чи внесення змін до документа, що посвідчує відповідний факт.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до загальних правил даної категорії справ, вбачається, що факт який підлягає встановленню повинне мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадянина.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 259, 264, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву задоволити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за походженням «поляк».

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за походженням «полячка».

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, за походженням «полячка».

Зобовязати Відділ реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 за № 461 складеного 22 грудня 1953 року ОСОБА_7 бюро ЗАГС Рівненської області вказати національність батька ОСОБА_2 - «поляк», вказати національність мати ОСОБА_3 - «полячка».

Зобовязати Відділ реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області внести зміни до актового запису про одруження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за № 1 складеного 23 січня 1965 року ОСОБА_7 селищною радою Володимирецького району Рівненської області та вказати національність ОСОБА_5 - «полячка».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ