Справа № 186/1561/18
Провадження № 2-з/188/20/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Суддя Петропавлівського району суду Дніпропетровської області Місюра К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою відповідно до якої просить забезпечити його позов до ОСОБА_2, про стягнення інфляційних сум, процентів за користування грошима, 3% річних від простроченої суми позики та пеню - шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно відповідача, яке знаходиться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» та офісному приміщенні, є власністю, що належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухоме та рухоме майно, що знаходиться за місцем тимчасового проживання (перебування) відповідача та є його спільною власністю, в розмірі 9931241,80 гривень.

У відповідності з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові- для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Між тим заявником не виконані всі умови зазначені в ч.1 ст. 151 ЦПК України.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Згідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Таким чином, у зв'язку з тим, що на даний час провадження по справі не відкрито, а позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, про стягнення інфляційних сум, процентів за користування грошима, 3% річних від простроченої суми позики та пеню - шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно відповідача, яке знаходиться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» та офісному приміщенні, є власністю, що належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також нерухоме та рухоме майно, що знаходиться за місцем тимчасового проживання (перебування) відповідача та є його спільною власністю, в розмірі 9931241,80 гривень - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя К. В. Місюра