Справа № 200/7075/17-ц
Провадження №2/200/1301/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Виробничо-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю «Кометус» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутінський комбінат будівельних матеріалів», ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання права власності та стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

05.01.2018 року представник відповідача надав до канцелярії Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про закриття провадження у справі, в якій послався на те, що даний спір підсудний для розгляду Господарським судом, враховуючи характер спірних правовідносин та субєктний склад учасників процесу.

Представник відповідача ТОВ «Ватутінський комбінат будівельних матеріалів» клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючи на викладене в письмовому клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Під час визначення юрисдикційності спору слід враховувати, що критеріями розмежування цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Тобто критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, повязані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Під час визначення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватись поняттям корпоративних прав, визначеним ч. 1 ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) цієї організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» встановлено, що усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини 1 статті 12 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 р., зміст якого є аналогічним змісту пункту 3 частини 1 ст. 20 ГПК України в редакції, що діє з 15.12.2017 р., підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору.

Підвідомчими (підсудними) господарським судам на підставі пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України є також спори між учасниками (засновником) господарського товариства та господарським товариством щодо права власності на майно, передане товариству як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи статті 20 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними, зокрема актів органів управління юридичної особи; її установчих документів.

Відповідно до п.п. 8, 16, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» підвідомчими господарським судам є спори про корпоративні права, зокрема про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів) господарського товариства, про виключення учасника з товариства, щодо недійсності внесених змін до установчих документів товариства або визнання недійсними рішень загальних зборів стосовно внесення змін до установчих документів (в тому числі Статуту).

ВК ТОВ «Кометус» у своїй позовній заяві ставив питання про визнання дійсним договору купівлі продажу, укладеного між ВК ТОВ «Кометус» та ТОВ «Ватутінський комбінат будівельних матеріалів»; визнати за ВК ТОВ «Кометус» право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Ватутінський комбінат будівельних матеріалів», яка належить ТОВ «Спецбудтех» та, таким чином припинивши їх право на участь у підприємстві; встановити порядок виконання судового рішення шляхом зобов'язання державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців здійснити державну реєстрацію відповідних змін до відомостей про юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення суду.

Тобто в даному випадку має місце спір з приводу корпоративних правовідносин засновників юридичної особи, та зазначений спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, позов Виробничого комерційного товариства з обмеженою відповідальністю «Кометус» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутінський комбінат будівельних матеріалів», ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання права власності та стягнення суми не підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції в порядку позовного провадження цивільного судочинства, оскільки це є спором між субєктами господарювання та даний позов підлягає розгляду саме в Господарському суді, тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 256, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Виробничо-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю «Кометус» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ватутінський комбінат будівельних матеріалів», ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання права власності та стягнення суми - закрити.

Розяснити Виробничо-комерційному товариству з обмеженою відповідальністю «Кометус», як позивачу у справі, що провадження у справі закривається і він не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15-и днів з дня її проголошення ухвали, відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва