Справа № 344/3972/17
Провадження № 22-ц/4808/260/18
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Ясеновенко Л.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Хоминець М.М. 17 вересня 2018 року в м. Івано-Франківську по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Заявлений позов обґрунтовували тим, що 05.03.2014 року між позивачем ПрАТ «СК «УНІКА» та страхувальником АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір добровільного страхування, згідно якого позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.р.н. АА8529ОК.

06.09.2015 року на перехресті вул. Коновальця-Петлюри в м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля потерпілого та автомобіля «Мерседес» під керуванням відповідача ОСОБА_2 Внаслідок даної ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.10.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 65573,56 грн. Позивач сплатив потерпілому вказану суму на підставі страхового акту від 30.10.2015 року згідно платіжного доручення про сплату страхового відшкодування від 03.11.2015 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «СК «ПЗУ Україна», яке сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн.

З огляду на викладене просили для повного відшкодування завданої шкоди стягнути з відповідача решту суми - 15573,56 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Тисменицького районного суду від 17 вересня 2018 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 15573 грн. 56 коп. сплаченого страхового відшкодування та 1600 грн. судових витрат, а всього 17173 грн. 56 коп.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу. Вважає рішення таким, що ухвалене за неповного з'ясування обставин справи.

На його думку суд не взяв до уваги той факт, що при оцінці вартості матеріального збитку транспортного засобу не було враховано, що він використовувався як автобус спеціалізованого призначення, що впливає на зменшення вартості колісного транспортного засобу на 10%. Крім цього, до вказаного звіту не було додано фотографій пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку з чим виникає сумнів щодо того, що більшість деталей кузова не підлягала ремонту.

Вважає витрати на ремонт недостовірними, оскільки згідно з актом виконаних робіт на ремонт автомобіля було сплачено кошти в сумі 65573,56 грн., що тільки на 260,65 грн. менше суми, визначеної Звітом про оцінку автомобіля. При цьому позивачем не надано належних платіжних документів на підтвердження придбання відповідних деталей і частин.

Крім того, вважає, що судом першої інстанції не враховано обставини, які перешкоджають фактичному відшкодуванню шкоди. Так, він є інвалідом другої групи та пенсіонером без додаткових джерел доходу, рухомого і нерухомого майна немає.

На підставі наведеного просить рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2018 року змінити, зменшити розмір суми стягнення сплаченого страхового відшкодування та витрат по оплаті судового збору.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» подав відзив на дану апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції вірно було досліджено та проаналізовано матеріали справи та ухвалено законне рішення відповідно до норм чинного законодавства. Зазначає, що оскільки внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, а відповідача визнали винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, позивач відшкодував завдані відповідачем збитки, і як наслідок отримав право вимоги в порядку суброгації до винної в ДТП особи. У випадку, коли особа застрахувала свою цивільну відповідальність, однак страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої нею шкоди, вона зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому просить рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як особа, з вини якої завдано шкоди, у разі недостатності страхової виплати для повного її відшкодування, зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оцінка вартості матеріального збитку проведена неповно чи з порушеннями.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.09.2015 року о 16 год. 45 хв. на перехресті вулиць Коновальця-Петлюри в м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MERCEDES-BENZ, SPRINTER 315 CDI, який належить АТ «Райффайзен Банк Аваль» і яким керував інкасатор банку ОСОБА_5, та автомобіля MERCEDES-BENZ легковий 300D під керуванням відповідача ОСОБА_2, внаслідок якої дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 10, 18).

Постановою Тисменицького районного суду від 08.10.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с. 11).

Встановлено також, що згідно Договору добровільного комплексного страхування на транспорті №001800/4002/0000021 від 05.03.2014 року майнові інтереси АТ «Райффайзен Банк Аваль», пов`язані з експлуатацією наземного транспорту, було застраховано Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (а.с. 5-9).

06.09.2015 року ОСОБА_5 повідомив ПрАТ «СК «УНІКА» про даний страховий випадок, про що свідчить копія Заяви №00175844 (а.с. 12).

Як вбачається з копії Висновку №55/15 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного ПП ОСОБА_6 22.09.2015 року на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER CDI внаслідок ДТП без урахування коефіцієнта фізичного зносу складала 65834 грн. 21 коп. (а.с. 20-28).

Згідно копії Акту виконаних робіт №КН000000486 від 17.11.2015 року вартість відновлювального ремонту даного автомобіля склала 65573 грн. 56 коп. (а.с. 31-32).

Дану суму було сплачено позивачем на підставі Страхового акту №00175844 від 30.10.2015 року з відповідним розрахунком страхового відшкодування, що підтверджується копією Платіжного доручення №037641 від 03.11.2015 року (а.с. 33-36).

ПАТ «СК «ПЗУ Україна», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача згідно полісу, сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що у разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене узгоджується також з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 4 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з аналізу вказаних норм права та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність стягнення з відповідача 15573 грн. 65 коп. як різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Посилання апелянта на недостовірність представлених позивачем даних про витрати на ремонт транспортного засобу АТ «Райффайзен Банк Аваль» не заслуговують на увагу, оскільки ним не було надано суду жодного доказу на підтвердження даної позиції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, а фактично зводяться до переоцінки доказів, досліджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції вирішив стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп., який сплатив позивач при зверненні до суду з відповідним позовом.

Однак, при цьому суд не врахував, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, про що свідчить копія Пенсійного посвідчення НОМЕР_1 від 25.01.2018 року (а.с. 166).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також згідно абзацу 2 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Виходячи з вищенаведеного, та відповідно до ст. 367 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. з ухваленням нового рішення про компенсацію судового збору позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Хоминець М.М. 17 вересня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УНІКА» судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті вимог рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Ясеновенко Л.В.

Пнівчук О.В.