Справа №701/1222/17-ц
Номер провадження2/701/56/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді - І.Д.Калієвського

за участю секретаря - О.О.Брітан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 16 листопада 1996 року в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області у віці 90 років померла прабаба позивача ОСОБА_2 Фадєєвна, що підтверджується копією запису акта про смерть №31 від 20 листопада 1996 року. Після смерті ОСОБА_3 Фадєєвни залишилось спадкове майно, в тому числі земельна ділянка площею 3,11 га., розташована в межах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІЧР №013540. За життя ОСОБА_3 Фадєєвна зробила таке заповітне розпорядження: «все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області заповідає ОСОБА_4», тобто матері позивача. 7 жовтня 2010 року в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №144948, актовий запис №15. На час складання заповіту ОСОБА_3 Фадєєвною мати позивача перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 та носила прізвище ОСОБА_6, 3 березня 2000 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_6 та отримала своє дівоче прізвище ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР №046049 від 3 березня 2000 року, актовий запис №10. До шлюбу з ОСОБА_6 мати позивача перебувала у шлюбі із ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-АБ №585193 та який вона потім розірвала 25 грудня 1987 року та отримала своє дівоче прізвище ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР №372094 від 25 грудня 1987 року, актовий запис №85. Відповідно свідоцтва про народження позивача серії ІІСР №380701 16 червня 1983 року народився ОСОБА_1, тобто позивач. У графі батько записаний ОСОБА_7, а у графі мати записана ОСОБА_8. Аналізуючи вище наведені документи позивач зазначає, що ОСОБА_1 дійсно приходився рідним сином ОСОБА_5. Крім того, факт, що ОСОБА_5 приходилась матірю ОСОБА_1 підтверджується довідкою Чорнокамянської сільської ради №522. Відповідно довідки Чорнокамянської сільської ради від 09.11.2017 року №523 спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 Фадєєвни є ОСОБА_4, яка приходилася позивачу рідною матірю. Остання спадщини після ОСОБА_3 Фадєєвни не прийняла. Відповідно довідки Чорнокамянської сільської ради від 09.11.2017 року №522 спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1, який на день смерті проживав з матірю, проживає в будинку матері на даний час, і вважається таким, що прийняв спадщину. 01.12.2017 року через представника позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку що належала прабабі ОСОБА_3 Фадєєвні та знаходиться в межах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, після смерті матері ОСОБА_5, померлої 07.10.2010 року. Постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори від 01.12.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з непредявленням правовстановлюючого документа на земельну ділянку. У звязку з цим позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену земельну ділянку оскільки отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку можливості не має у звязку зі смертю спадкодавця.

Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник Чорнокам'янської сільської ради в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу 3 ЦПК України, з урахуванням особливостей підготовчого засідання.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 16 листопада 1996 року в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області у віці 90 років померла ОСОБА_3 Фадєєвна, що підтверджується копією запису акта про смерть №31 від 20 листопада 1996 року. (а.с.11). Після смерті ОСОБА_3 Фадєєвни залишилось спадкове майно, в тому числі земельна ділянка площею 3,11 га., розташована в межах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІЧР №013540. (а.с.22). За життя ОСОБА_3 Фадєєвна вчинила заповіт на все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області на користь внучки ОСОБА_4, тобто матері позивача. Судом встановлено, що 7 жовтня 2010 року в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №144948, актовий запис №15(а.с.15). Також встановлено, що на час складання заповіту ОСОБА_3 Фадєєвною мати позивача перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 та носила прізвище ОСОБА_6, а 3 березня 2000 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_6 та отримала своє дівоче прізвище ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР №046049 від 3 березня 2000 року, актовий запис №10 (а.с.19). Також встановлено, що до шлюбу з ОСОБА_6 мати позивача перебувала у шлюбі із ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-АБ №585193(а.с.17) та який вона розірвала 25 грудня 1987 року та отримала своє дівоче прізвище Щевченко, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР №372094 від 25 грудня 1987 року, актовий запис №85 (а.с.18). Відповідно свідоцтва про народження позивача серії ІІСР №380701 16 червня 1983 року народився ОСОБА_1, тобто позивач (а.с.10). У графі батько записаний ОСОБА_7, а у графі мати записана ОСОБА_8, тобто позивач дійсно приходився рідним сином ОСОБА_5. Крім того, даний факт, що ОСОБА_5 приходилась матірю ОСОБА_1 підтверджується довідкою Чорнокамянської сільської ради №522(а.с.14). Відповідно довідки Чорнокамянської сільської ради від 09.11.2017 року №523 спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 Фадєєвни є онука ОСОБА_4, яка приходилася позивачу рідною матірю (а.с.13). Відповідно довідки Чорнокамянської сільської ради від 09.11.2017 року №522 спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1, який на день смерті проживав з матірю, проживає в будинку матері на даний час, і вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.14). Судом встановлено, що 01.12.2017 року через представника позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку що належала прабабі ОСОБА_3 Фадєєвні та знаходиться в межах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області, після смерті матері ОСОБА_5, померлої 07.10.2010 року, але постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори від 01.12.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з непредявленням правовстановлюючого документа на земельну ділянку. (а.с.20-21). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Маньківському районі Черкаської області від 17.11.2017 року №851/108-17 на імя ОСОБА_3 Фадєєвни згідно рішення Маньківської райдержадміністрації від 26.07.1996 року за №243 зареєстровано та видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) за №497 від 05.09.1996 року серії ЧР №050802 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в мажах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області; відповідно рішення Чорнокамянської сільської ради від 06.06.2002 року №2-9 був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР№013540 від 12.12.2002 року №442 площею 3,11 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :002:0421 на імя ОСОБА_3 Фадєєвни. (а.с.23-24). Станом на 01.01.2017 року вартість земельної частки паю по Чорнокамянській сільській раді Маньківського району Черкаської області становить 146 791,56 грн. У звязку з довготривалим виготовленням державного акта про право приватної власності на землю, вказаний акт ОСОБА_3 Фадєєва за життя не отримала. Оригінал правовстановлюючого документа втрачений, про що було дано оголошення в районній газеті «Маньківські новини». Через втрату правовстановлюючого документа позивач не має можливості оформити право власності на майно крім звернення з позовом до суду. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 вказаного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435IV щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно ст. 16 ЦК України 2003 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 3 ст. 1268 цього ж кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1225 визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до закону спадщина належить позивачеві з часу відкриття спадщини, як спадкоємець він є власником майна в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючого документа і неможливістю отримати його у звязку зі смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 319, 322, 328, 1216, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1266, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (уродженця,зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1) в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_3 Фадєєвни, померлої 16 листопада 1996 року в с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку площею 3,11 га. в адміністративних межах Чорнокамянської сільської ради Маньківського району Черкаської області наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 Фадєєвни на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР №013540, зареєстрованого 12.12.2002 року за № 442.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський