Провадження № 2/234/28/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В.,

при секретарі Кравченко Я.Ю.,

за участю представника позивача Сезоненко Л.В., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/12588/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а також зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів.

У позовній заяві позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 0020Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». Відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафт, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість перед банком, яка виникла. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на банківському сайті. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2017 року має заборгованість - 122070,59 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 10193,92 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 111192,79 грн., заборгованість за пенею та комісією - 683,88 грн. Крім того, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106000,00 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 10193,92 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 95806,08 грн. На даний час відповідач ОСОБА_2 продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 106000,00 грн. та судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду.

У зустрічній позовній заяві позивач - відповідач по первісному позову ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.07.2006 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», була підписана заява про приєднання до банківських послуг б/н. При цьому особи, що підписали заяву від банку не підтверджували свої повноваження, як особи, що мають право вчиняти від імені юридичної особи такі дії. При підписанні даного договору банком було порушено законні права ОСОБА_2 Кредитний договір б/н від 03.07.2006 року за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача - відповідача по первісному позову ОСОБА_2, порушує його права та законні інтереси. Були порушенні порядок та умови укладення кредитного договору. Кредитний договір повинен укладатися в порядку, визначеному законом, а його умови повинні відповідати як загальним вимогам, встановленими ст.ст. 3, 6, 13, 192, 203, 215, 227, 533, 627 ЦК України, так і вимогам спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». У відповідності до ст.ст. 2, 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», банк є кредитною установою, яка має виключне право на підставі відповідної ліцензії надавати фінансові кредити. Між тим, до первісного позову банк надав ліцензію від 05.10.2011 року, в той час коли договір укладався у 2006 року. Таким чином, при наданні кредиту банк діє як професійний учасник на ринку фінансових послуг, саме банк розробляє зміст кредитного договору і пропонує його клієнтові, а тому саме банку належить основний обов'язок по забезпеченню дотримання законності. Між ОСОБА_2 та банком не було досягнуто згоди щодо суми грошових коштів, яку банк повинен за договором надати споживачу, тобто порушуючи закон ( ч.1 ст.1054 ЦК України) банк в односторонньому порядку встановив суму кредитного ліміту без згоди позивача - відповідача по первісному позову ОСОБА_2 А в подальшому декілька разів, теж без його згоди та попередження, зменшував та збільшував кредитний ліміт, при цьому також додаткові угоди до договору не підписувалися та не погоджувалися з ним. Це призвело до того, що в первісному позові банку є розбіжності з наданими документами, а саме, в заяві, яку підписав ОСОБА_2, зазначається, що йому надається кредитний ліміт в сумі 1700,00 грн., як вже в позові вказується, що згідно цієї самої зави він отримав 10200 грн. у вигляді кредитного ліміту. Між тим, ані 1700 грн, ані 10200 грн. ОСОБА_2 готівкою від банку не отримував, та не надав банку в цьому розписку, чи інший підтверджуючий документ, як того вимагає діюче законодавство. Крім того, згідно п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банки зобов'язані перед укладанням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту. Все це доводить, що банком фактично здійснюється формування розміру кредиту, а також сукупна вартість кредиту без участі споживача та його згоди. Тобто, банк завідомо приховав сукупну вартість кредиту для ОСОБА_2 як споживача банківських послуг. Виходячи з наведеного, всупереч зазначеним вище вимогам Закону, котрі регулюють порядок укладання договору та істотні умови кредитного договору, сторони не поголили між собою усіх істотних умов договору кредиту, а саме умов надання кредиту, розміру грошової суми, яка надається кредитодавцем, умови, на яких позичальник зобов'язується повернути отриману суму кредиту. Надані банком «Умови та правила надання банківських послуг» не відображають зміст домовленостей між банком та конкретним клієнтом; вони не підписані власноруч ОСОБА_2, а розмір грошової суми, який передається банком клієнту взагалі відсутній. «Умови та правила надання банківських послуг» є суттєвим доповненням до самого договору кредиту та істотно змінюють обов'язки позичальника, у порівнянні з основним договором. Таким чином, відсутність підпису споживача під зазначеними Умовами є порушенням письмової форми укладання договору та свідчить про те, що викладені Умови не були прийнятті позивачем - відповідачем по первісному позову ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк» стверджує, що заява б/н від 03.07.2006 року, яка одночасно є і договором кредиту, містить у собі застереження, відповідно до яких споживач був ознайомлений та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що були надані ОСОБА_2 у письмовій формі окремо. Між тим, «Тарифи Банку» ПАТ КБ «Приватбанк» навіть не додав до первісного позову. «Правила користування платіжною карткою» є складовою не кредитного договору в його розумінні, а складовою «Умов та правил надання банківських послуг» під Розділом ІІ. У цих Правилах ПАТ КБ «Приватбанк» приховав саме умови кредитного договору, ускладнив його зміст для розуміння споживача. Зазначений документ не відповідає вимогам ст.ст. 207, 638, 1054 ЦК України. Зокрема у даному документі відсутня умова про розмір кредиту, який надається позичальнику та кінцевий термін його повернення, документ підписаний лише зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 підпис у зазначеному документі відсутній. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» не було надано до суду жодних доказів того, що ОСОБА_2 був ознайомлений із даними Умовами та визнав умови цього документу обов'язковими до нього у тій редакції, якій вони були надані до суду. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про отримання кредиту, типові проценті ставки, валютні знижки тощо, які передують укладанню договору. Кредитний договір є консенсульним, тобто, вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо всіх його суттєвих умов, а не з моменту надання кредиту. Як вже вище зазначалось, що Кредитний договір, на який посилається ПАТ КБ «Приватбанк» як на підставу своїх дій, за своєю правовою природою, - є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. А звідси, є логічним висновок, що його зміст та умови кредитного договору розробляє сам кредитодавець. За таких обставин, в позичальника не існує фактичної можливості вплинути на його умови, а тим більше їх змінити. Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час з порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст. 3 Цивільного Кодексу України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов'язків на шкоду позичальника, споживача кредитних послуг. До судового розгляду ОСОБА_2 неодноразово звертався до керівництва банку з вимогою обґрунтувати автоматичне списання з зарплатного рахунку. При цьому банк посилався на п. 1.1.3.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. Але в тих Умовах, що банк подав до свого позову про стягнення заборгованості, такого пункту не існує, що в черговий раз свідчить про те, що банк сам не розуміє, які Умови застосовувати до тих чи інших правовідносин з ОСОБА_2, та підтверджує, що він, як клієнт не підписував ніяких Умов, на які банк посилається, як на частину укладеного кредитного договору. Бо якщо би він з ними ознайомився насправді та поставив свій підпис, а також була зазначена дата підписання саме цих Умов, у банку не було б таких розбіжностей у свої посиланнях. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» в порушення закону не було виконано переддоговірну роботу з позивачем - відповідачем по первісному позову ОСОБА_2 Вимоги до переддоговірної роботи з позичальником встановлені положеннями Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затвердженні Постановою національного банку України № 168. Відповідна інформація майже в повному обсязі не була надана ОСОБА_2, таким чином в порушення вказаних норм ПАТ КБ «Приватбанк» не надана інформація про умови кредитування, суму кредиту та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Насамперед ПАТ КБ «Приватбанк» не може довести зворотнє, так як не видав ОСОБА_2 другого екземпляру підписаного ним кредитного договору, всупереч ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Дії ПАТ КБ «Приватбанк» є такими, що порушують права ОСОБА_2 як споживача фінансових послуг. Це підтверджується п. 6.14 Умов. Так, передбачено, що банк має право стягувати любе майно, що належить клієнту для погашення заборгованості, без судового розгляду, іншими словами має право на крадіжку. Це підтверджується і його діями, насамперед, як зазначалося вище Банк протиправно списує грошові кошти, що є майном, у вигляді заробітної плати ОСОБА_2, без достатніх правових підстав. При укладанні кредитного договору банк ввів споживача в оману. Отже при заповненні заяви на отримання кредитного ліміту було зазначене, що ОСОБА_2 надається кредитний ліміт в сумі 1700,00 грн. з базовою процентною ставкою 36% річних. Ніяких умов про проценту ставку за прострочену заборгованість, сплату комісій, пені та штрафів з споживача у заяві та ОСОБА_2 не доводилося. Але ж у розрахунку заборгованості за спірним договором від 03.07.2006 року вказана 72 % ставка за прострочену заборгованість, що є не насправді та по своїй правовій природі не що інше як штрафні санкції. Також нараховані суми по пені та комісіях накопичувальним підсумком. Тобто банк при підписанні ОСОБА_2 заяви навмисно ввів його в оману, приховав від нього реальну вартість кредитного продукту, на який він погоджувався на інших умовах, що і призвело до виникнення загальної заборгованості перед банком, яка в декілька разів перевищує надані йому кошти. На підставі викладеного, позивач - відповідач по первісному позову ОСОБА_2 просить суд визнати недійсним та таким, що вчинений внаслідок обману, кредитний договір б/н від 03.07.2006 року про надання банківських послуг.

Представник позивача - відповідача за зустрічним позовом Сезоненко Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги та ПАТ КБ «Приватбанк» підтримала у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечив. Крім того, надала письмові заперечення, відповідно до яких укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного Кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу І Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіціальному сайті (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). ОСОБА_2 було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву ОСОБА_2 ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що ОСОБА_2 було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правил надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладання кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. З моменту оформлення кредитного договору пройшло більше десяти років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Оскільки ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без зазначення цільового призначення, даний кредитний договір не можна вважати споживчим. Таким чином, посилання відповідача на те, що даний кредит споживчий не має жодного смислового навантаження. Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини. Щодо отримання ОСОБА_2 кредитних коштів зазначає, що фото клієнта з картою, виписка по картрахунку, які надані до суду, є підтвердженням того, що ОСОБА_2 було видано платіжну картку та відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку НОМЕР_2, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також, з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а ОСОБА_2 не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином. ПАТ КБ «Приватбанк» на підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по кредиту надав розрахунок заборгованості. Додатково була надана виписка по кредитному рахунку. У виписці відображено всі операції із надходження коштів. Банк не заперечує, що відповідач ОСОБА_2 погашав заборгованість по кредиту, але вказані погашення були невеликими сумами та з порушенням строків. Належним доказом на спростування розрахунку заборгованості банку є висновок економічної експертизи. Розрахунок, який здійснив відповідач ОСОБА_2 не є належним доказом, тому що він не має спеціальних знань для здійснення розрахунку. Стосовно встановлення та зміни кредитного ліміту зазначає, що в заяві-анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та Правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Так, банком неодноразово було змінено кредитний ліміт, в тому числі 23.05.2011 року встановлено у розмірі 10200,00 грн. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Стосовно нарахування подвійної відсоткової ставки. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами (п.1.1.1.91). 02.04.2014 року згідно Наказу № СП-2014-6635230 банком внесено зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині нарахування відсотків в подвійному розмірі на всю суму заборгованості у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом. Умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, позичальник перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладання такої угоди. Під час підписання договору позичальника влаштували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Клієнт на момент подання позовної заяви не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більш того активно користувався картою, що говорить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування. Банком не було введено в оману ОСОБА_2 Будь-яких дій щодо введення його в оману при укладанні кредитного договору, ПАТ КБ «Приватбанк», як сторона договору, не вчиняв. ОСОБА_2 добровільно уклав з банком кредитний договір, будь яких підтверджень в обмеженні його можливості прочитати договір в момент підписання, він не вказав. Шляхом підписання відповідно анкети-заяви від 29.09.2010 року, ОСОБА_2 приєднався до нових правил, оскільки з 06.03.2010 року банк запровадив нові Умови та правила надання банківських послуг. Щодо строків позовної давності зазначає, що згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно умов та Правил «Картрахунки відкритті на невизначений строк». Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць, рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06.2015 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 29.07.2016 року - до спливу строку позовної давності. Стосовно зазначення позичальника, що банк пропонує несправедливі умови кредитування. Сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. Звинувачення що банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами. Крім того, зазначає, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що ОСОБА_2 до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за договором. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить застосувати строки позовної давності щодо зустрічного позову. Адже кредит укладений ще у 2006 році, а зустрічний позов до банку ОСОБА_2 подав лише у 2016 році. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, відповідач пропустив строки позовної давності. При укладанні кредитного договору були дотримані всі умови встановлені в ст. 203 ЦК України, а тому підстави визнання даного кредитного договору недійсним відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову та задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Відповідач - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні проти первісного позову заперечив у повному обсязі, зустрічний позовну заяву підтримав повністю та просив її задовольнити, пояснивши, що ПАТ КБ «Приватбанк» не довів, які саме Умови та Правила надання банківських послуг є складовою спірного кредитного договору, на підставі якого йому нараховувалася заборгованість за кредитом, адже матеріали справи містять посилання на різні анкети-заяви (від 03.07.2006 року, 29.09.2010 року), які він підписував, та в цих анкетах є посилання, що підписавши цю заяву, він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які складають кредитний договір. Між тим представник ПАТ КБ «Приватбанк» стверджує, що лише анкета-заява від 03.07.2006 року є спірним кредитним договором, а заява від 29.09.2010 року договором не являється. Хоча текст під його підписом є тотожнім. В матеріалах справи також відсутні тарифи банку, які складова кредитного договору. Між тим жодна редакція Умов та Правил надання банківських послуг, долученні позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» до справи не містять його підпису. Отже, можна зробити висновок, що в матеріалах справи декілька кредитних договорів, або позивач ПАТ КБ «Приватбанк» не надав жодного договору для підтвердження своїх вимог. В таких випадках вважається, що банк не надав допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а тому підстав для стягнення з нього заборгованості не вбачається. Також не були оглянуті оригінали кредитного договору. Розрахунок заборгованості був здійснений всупереч вимог діючого законодавства у сфері надання кредитів. Насамперед, банком зроблений розрахунок боргу по підвищеним в односторонньому порядку процентів за користування кредитними коштами. Але підстави для нарахування йому з 01.09.2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,9 % на місяць (34,80% на рік), а з 01.04.2015 року 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні. Кредитною карткою, починаючи з дати встановлення підвищених відсотків, тобто з 01.09.2014 року він не користувався, особисто будь-яких грошових витрат, операцій не здійснював. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження направлення на його адресу рекомендованого листа про підвищення процентів та доказів отримання ним цього повідомлення, а тому вважає підвищення банком процентів противоправним. Долучені позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» копій повідомлень про відправлення SMS-повідомлення та виписка по картковому рахунку щодо зміни розміру процентної ставки, не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки не містять даних щодо отримання ним такої інформації. Таким чином, ним наводився свій розрахунок заборгованості виходячи з базової процентної ставки 30 % річних станом на 31.10.2017 року, з урахуванням того, що прострочка виконання зобов'язання за кредитом вперше виникла в нього 30.04.2014 року. Формула за якою ним здійснений розрахунок заборгованості наводиться майже в усіх рішеннях та Постановах апеляційного суду Донецької області за аналогічними позовами та обставинами справ, що містяться в єдиному державному реєстрі судових рішень, які переглядали рішення судів першої інстанції, а тому вважає, що для здійснення розрахунку не обов'язково мати спеціальні знання та проводити фінансову експертизу. Отже, згідно його альтернативного розрахунку заборгованість за процентами на 31.10.2017 року складає 13750,58 грн. Враховуючи, що за спірний період з його заробітної плати в рахунок погашення кредитної заборгованості було списано коштів на загальну суму 21923,52 грн., заборгованість по процентах була погашена повністю. А заборгованість за тілом кредиту повинна складати 2020,98 грн. Крім того, ним були зроблені заяви про застосування позовної давності, адже ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строки для захисту своїх прав у зв'язку з пропуском позовної давності. Не було доведено строк дії кредитної картки, яка надавалася йому при отриманні кредиту. Посилання на той факт, що карка декілька разів перевипускалася не має значення у даному випадку, адже неодноразово продовження дії картки було здійснено автоматично, а тому не може здійснювати термін виконання кредитного зобов'язання, оскільки продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Банком також не було доведено факту переривання позовної давності, адже своїми діями він не визнав борги перед ПАТ КБ «Приватбанк», посилання на погашення боргів, які відображені у виписці по картковому рахунку не свідчать про те, що саме він особисто вносив кошти на картковий рахунок. Крім того, банком не вказано навіть, яку саме складову боргу (тіло кредиту, проценти, штрафи) він нібито визнає, здійснюючи оплату. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Заявою позичальника передбачено, що повернення кредиту повинно здійснюватись щомісяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж), то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Нічим іншим банк не доводить, що саме це він особисто вносив оплату на картковий рахунок, не деталізує, яка саме частина боргу була визнана позичальником. А взагалі не доведено, що позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» строк позовної давності не пропущений. Вважає, що кредитний договір був укладений з порушенням вимог законодавства в сфері надання кредитів та Закону України «Про захист прав споживачів». Проаналізувавши п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у їх системному взаємозв'язку, зазначає, що такі містять вимогу про те, що споживач повинен бути повідомлений саме письмово про те, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування, а не про те, що таке ознайомлення споживача повинно бути зафіксовано в окремій, самостійній письмовій формі. Банки зобов'язані перед укладанням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Тобто просто відмітки в договорі про ознайомлення з інформацією недостатньо, має бути письмовий документ з чітко викладеною інформацією з підписом особи. А в даному випадку ані Умови та Правила надання банківських послуг, ані Тарифи банку його підпису не містять. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Отже як вбачається з позовними вимогами, ПАТ КБ «Приватбанк» надав кредит у сумі 10200 грн., а вимагає сплатити у 10 разів більше. Тобто в наявності непропорційно велика сума компенсації. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним в цілому. Просить у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити у повному обсязі, в тому числі з підстав застосування строку позовної давності, зустрічний позов про захист прав споживачів задовольнити та визнати кредитний договір від 03.07.2006 року недійсним.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе позовні вимоги за первісним позовом задовольнити частково, у задоволенні зустрічного позову відмовити, з наступних підстав.

Між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н від 03.07.2006 року, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з можливістю в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.11-17, 218-219 том 1)

Відповідно до розрахунку за кредитним договором б/н від 03.07.2006 року станом на 31.10.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 106000,00 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 10193,92 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 95806,08 грн. (а.с.16-27 том 2)

Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.06.2016 року, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений Договір про надання банківських послуг. Договір складається з: заяви, пам'ятки клієнта, умов і правил надання банківських послуг, тарифів. Згідно п. 1.1.3.2.12 Умов і правил надання банківських послуг, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта (у тому числі який є працівником банку, який заподіяв йому шкоду) через невиконані зобов'язання перед банком. (а.с.49 том. 1)

Відповідно до Анкети-Заяви від 29.09.2010 року ОСОБА_2 приєднався до нових Умов та правил надання банківських послуг. (а.с.84-85, 86-87 том 1)

Відповідно до виписки з рахунку по платіжній карті прослідковується, що ОСОБА_2, користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а також неодноразово здійснював погашення заборгованості. (а.с.88-110 том 1)

ПАТ КБ «Приватбанк» Наказом шаблоном № 906 СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року були внесені зміни до тарифів по картам «Універсальна» та «Універсальна GOLD», Наказом шаблоном № 906 СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року внесені зміни до тарифів по картам «Універсальна», «Універсальна GOLD» та карті Юніора. (а.с.111-121, 122-123 Том 1)

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_2, неодноразово змінювався кредитний ліміт картрахунку від 03.07.2006 року, останнє збільшення кредитного ліміту в сумі 10200,00 грн. - 23.05.2011 року, встановлення кредитного ліміту в сумі 10200,00 грн. - 18.08.2015 року. (а.с.124 Том 1)

Наказом шаблоном № 906 СП-2010-256 від 06.03.2010 року були затвердженні Умови та Правила надання банківських послуг для ПриватБанка та всіх дочірніх банків. (а.с.158-160, 168-216 Том 1)

Наказом шаблоном № 906 С-169 від 23.08.2006 року були внесені зміни до договірної бази по платіжним картам, договірну базу по споживчому кредитуванню та в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів). (а.с.161-167 Том 1)

Крім того, в матеріалах справи є заява ОСОБА_2 на оформлення кредитки від 02.12.2009 року, відповідно до якої сторони погодили процентну ставку 36 % річних на суму залишку заборгованості. (а.с.220-221)

Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.03.2018 року, яка була надана на виконання ухвали суду від 26.02.2018 року про витребування доказів, рахунок 88**00, який відкритий на ім'я ОСОБА_2, на який робилися відрахування з його зарплатної картки, відноситься до штрафних рахунків, які відкриваються для погашення штрафів. Комісія за погашення штрафного рахунку відсутня. (а.с.59)

Відповідно до розрахунку за кредитним договором б/н від 03.07.2006 року з 01.01.2013 року процента ставка була зменшена - 30 % річних. (а.с.16-27 том 2)

В своїх запереченнях ОСОБА_2 надає свій розрахунок заборгованості виходячи з базової процентної ставки 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом станом на 31.10.2017 року, оскільки при розрахунку позивач ПАТ КБ «Приватбанк» розрахував проценти по підвищеним ставкам, з урахуванням того, що прострочка виконання зобов'язання за кредитом вперше у позичальника 30.04.2014 року: розрахунок заборгованості за процентами: 10193,92 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 1645 днів (період прострочки з 30.04.2014 року до 31.10.2017 року) х 0,082 % (розмір щоденних процентів (30% річних/365 днів) = 13750,58 грн. Загальна заборгованість: 10193,92 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 13750,58 грн. (заборгованість за процентами) = 23944,50 грн. Враховуючи той факт, що починаючи з 08.04.2016 року протягом року банком здійснювалося автоматичне списання грошових коштів з зарплатної картки ОСОБА_2 № НОМЕР_3 в рахунок погашення кредитного боргу за спірним договором, що підтверджується виписками по даному картковому рахунку, наданими ПАТ КБ «Приватбанк». Отже за цей період з зарплати позичальника в рахунок погашення кредитної заборгованості були списано коштів на загальну суму 21923,52 грн. Враховуючи, що нарахування пені, штрафів, комісій, підвищених відсотків проводилося в порушення норм діючого законодавства та умов договору, зазначені виплати по автоматичному списанню коштів необхідно зарахувати в рахунок погашення процентів та тіла кредиту на підставі здійсненого ОСОБА_2 розрахунку. За таких підстав вбачається, що станом на 31.10.2017 року заборгованість по процентам погашена повністю (21923,52 грн. - 13750,58 грн. = 8172,94 грн.), заборгованість за тілом кредиту повинна складати: 10193,92 грн. - 8172,94 грн. = 2020,98 грн. (а.с.32-36 Том 2)

Відповідно до довідок ПАТ КБ «Приватбанк» проводилося автоматичне списання грошей з рахунків ОСОБА_2 для погашення кредитної заборгованості. Усього було списано в рахунок погашення кредитної заборгованості 21923,52 грн. (а.с.46-48, а.с.229-239 Том 1, а.с.38-46 Том 2)

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Права споживача в разі придбання ним продукції у кредит. Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов'язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Враховуючи, що відповідачу - позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, без зазначення цільового призначення, даними грошовими коштами позичальник розпоряджається на свій розсуд, а тому спірний договір не є споживчим. Таким чином, зустрічні позовні вимоги щодо захисту справ споживачів необґрунтовані, доказів, які свідчать про обман під час укладання спірного кредитного договору відповідачем ОСОБА_2 не надано, та в судовому засіданні не встановлено.

Суд бере до уваги розрахунок заборгованості відповідача - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, виходячи з базової процентної ставки 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідно до якого заборгованість по процентах становить 13750,58 грн., бо позивач не надав достатніх доказів належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки в односторонньому порядку.

Також, слід враховати погашення кредитної заборгованості шляхом списання коштів з зарплатної карти позичальника на загальну суму 21923,52 грн., що об'єктивно підтверджується виписками по рахунку, наданими ПАТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, та з ОСОБА_2 слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 2020,98 грн.

Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності з огляду на те, що останній платіж в сумі 520,00 грн. був зроблений позивачем 20.03.2014 року через термінал самообслуговування, який свідчить про визнання відповідачем боргового зобов'язання, а отже позовна даність в цей момент перервалася. Позов поданий 16.08.2016 року, а отже підстав для застосування позовної давності не має.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути на корить ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 30,51 грн. (1600 грн. х 2020,98 грн. / 106000 грн.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 280, 281-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549, 550, 611, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2006 року, яка утворилася станом на 31.10.2017 року в сумі 2020,98 грн. (дві тисячі двадцять грн. 98 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, судовий збір в сумі 30,51 грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

В задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15, 15.5), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення був виготовлений 24 травня 2018 року.

Суддя Ю.В. Фоміна